ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"29" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1529/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Драганової А.І. розглянувши справу №916/1529/26
за позовом: Державного підприємства Міністерства оборони України “Агенція оборонних закупівель” (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2, код ЄДРПОУ 44725823)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “СКАЙХАБ” (65016, м. Одеса, вул. Самофалова Валерія, буд. 16-А/3, приміщ. К63, код ЄДРПОУ 45558840) 
про стягнення 1 708 566,30грн. 

Представники сторін:
Від позивача: Левченко І.В. довіреність; 
Від відповідача: не з`явився; 
ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міністерства оборони України “Агенція оборонних закупівель” звернулось до Господарського суду Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю “СКАЙХАБ” про стягнення 1 708 566,30грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.04.2026р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/1529/26 за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2026р. підготовче провадження було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні. 
21.05.2026р. за вх.№ 17650 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає про те, що з метою виконання державного контракту №24-1391-VDК-25 від 22.12.2025р., відповідач 26.12.2025р. уклав з компанією «YELLOWFIELD TRADE LLC» специфікації №14, відповідно до якої компанія «YELLOWFIELD TRADE LLC» зобов`язувалась поставити Відповідачу товар, а саме: «Quadcopter DJI Matrice 4Т» у строк до 09.01.2026р., умови доставки: DAP Варшава (згідно Інкотермс 2020). 16.01.2026р. Відповідач своїм листом вих.№23 від 12.01.2026р. повідомив Позивача про затримки у поставці товару за державним контрактом №24-1393-VDК-25 від 22.12.2025р. у зв`язку із об`єктивними обставинами. В подальшому, а саме 16.01.2026р., 22.01.2026р. та 23.01.2026р., Відповідачем було повністю виконано умови державного контракту №24-1393-VDК-25 від 22.12.2025р., що підтверджується видатковими накладними від 16.01.2026р. №7, від 22.01.2026р. №9 та від 23.01.2026р. №10. 
За посиланнями відповідача, з фактичних обставин справи вбачається, що виконання умов державного контракту від №24-1393-VDК-25 від 22.12.2025р. відбувається у умовах воєнного стану, при наявності обмежень у експорті відповідного товару з країни його походження та з побудовою складних логістичних маршрутів.
Відповідач зазнає, що вживав всі можливі дії для належного виконання умов державного контракту №24-1391-VDК-25 від 22.12.2025р., що вбачається у його повному виконанні. З урахуванням всіх фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, відповідач вважає, що розмір неустойки за державним контрактом №24-1391-VDК-25 від 22.12.2025р. має бути зменшеним до 854 283,15 грн.
22.05.2026р. за вх. №17814/26 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній заперечує щодо зменшення заявленого до стягнення розміру неустойки за контрактом №24-1391-VDК-25 від 22.12.2025р. адже сторони, при укладенні (підписанні) державного контракту, досягли згоди щодо всіх істотних умов такого контракту, погодились на його умови, засвідчили підписами уповноважених осіб та приступили до його виконання. При цьому, даний Контракт, як і інші, укладені безпосередньо з метою забезпечення відсічі й стримування збройної агресії російської федерації проти України, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності, обмеження конституційних прав і свобод людини (громадян України), що відображено у вступній частині (преамбулі) Контракту. Пунктом 1.3 контракту №24-1391-VDК-25 від 22.12.2025р. встановлено, що сторони визнають та підтверджують, що укладення контракту здійснюється в умовах воєнного стану, веденого відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (із змінами), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 № 1275 «Про затвердження особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану» (зі змінами). Більш того, відповідно до п. 1.5 контракту №№24-1391-VDК-25 від 22.12.2025р. виконавець гарантував, що товар, який є предметом контракту, на момент його передачі замовнику та підписання сторонами акту приймання-передачі Товару за контрактом згідно з пунктами 3.4-3.5 контракту, є новим (таким, що не був в експлуатації) та належить йому на праві власності. 
Крім цього, позивач вказує на те, що у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. 
Позивач зазначає, що відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за Державним контрактом, погодився із передбаченою ним відповідальністю за неналежне виконання зобов`язань. Водночас, неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем, який вільно, діючи на власний ризик, усвідомлюючи і ту загальновідому обставину, яка не підлягає доведенню, про особливий період, в якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, взяв на себе зобов`язання із визначеними в контракті умовами щодо поставки товарів оборонного призначення, має негативний вплив на обороноздатність країни та на репутацію Агенції.
Також, позивач звертає увагу, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій варто зважати на те, що для Агенції використання результатів отриманого за контрактом не становить комерційний інтерес, а спрямоване на виконання покладених на позивача повноважень – державної політики у сфері оборони держави, а порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави, що є наслідком відсутності підстав для зменшення штрафних санкцій згідно з ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України (зазначені висновки відображені в Постановах Верховного Суду від 09.06.2022 по справі № 910/8425/19, від 15.06.2022 по справі № 922/2141/21 та від 02.11.2022 № 910/14591/21).
Судом, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.
Наказом Міністерства оборони України від 17.06.2022 № 159 утворено Державне підприємство Міністерства оборони України “Агенція оборонних закупівель” (далі – Позивач, Агенція, Підприємство, Замовник) та, затверджено статут Підприємства (далі – Статут, зі змінами внесеними наказом Міністерства оборони України, наказом від 16.12.2024 № 839). 
Пунктами 1.2, 2.1., 2.2. Статуту визначено, що Підприємство уповноважене на здійснення закупівель та укладення державних контрактів (договорів) на закупівлю товарів, робіт і послуг оборонного призначення для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони. Підприємство утворено з метою створення інтегрованої системи закупівель у Міністерстві оборони України, забезпечення життєвого циклу Товарів оборонного призначення, укладення компенсаційних (офсетних) договорів, визначення етапності виконання державних контрактів (договорів) із забезпечення Товарами оборонного призначення, здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг, у тому числі як служби державного замовника у сфері оборони, реалізації та забезпечення виконання державних цільових оборонних програм, а також одержання прибутку від статутної діяльності Підприємства. Серед іншого, на Агенцію покладено здійснення закупівель та укладення державних контрактів (договорів) на закупівлю Товарів оборонного призначення та інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб Збройних Сил України та Міністерства оборони України.
Як вказує позивач, 22.12.2025р. між Державним підприємством Міністерства оборони України “Агенція оборонних закупівель” (далі – Агенція, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “СКАЙХАБ” (далі – ТОВ “СКАЙХАБ”, Виконавець, Відповідач) було укладено Державний контракт № 24-1393-VDК-25 (далі – Контракт) на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони. 
Відповідно до п. 1.1. Контракту, Виконавець зобов`язується поставити Замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього Контракту товари для потреб безпеки і оборони (далі – Товар), найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому Контракті та в Специфікації Товарів (Додаток 1 до Контракту) (далі – Специфікація), для подальшого використання Збройними Силами України, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Товар в строки та на умовах, визначених цим Контрактом. Комплектність Товару наведено в Додатку 2 до Контракту. 
Пунктом 1.3 Контракту передбачено, що Сторони визнають та підтверджують, що укладення Контракту здійснюється в умовах воєнного стану, веденого відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (із змінами), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 № 1275 “Про затвердження особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану” (зі змінами) та постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022о. №1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» (зі змінами). 
Виконавець гарантує, що Товар, який є предметом Контракту, на момент його передачі Замовнику та підписання Сторонами Акту приймання-передачі Товару за Контрактом згідно з пунктами 3.4-3.5 Контракту, є новим (таким, що не був в експлуатації) та належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою (включаючи сплату обов`язкових платежів, зборів, податків, мита тощо), а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого законодавством України (п.1.5 Контракту)
Згідно п. 2.4 Контракту, загальна вартість (ціна) Товару за цим Контрактом становить 210 700 000грн., згідно Специфікації товарів (Додаток 1 до Контракту). 
Відповідно до п. 3.4. Контракту (в редакції додаткової угоди № 1 від 24.12.2026), датою виконання Виконавцем зобов`язань щодо поставки Товару є дата закінчення приймання-передачі Товару, яка зазначається Отримувачем у видатковій накладній в ІКС Замовника. Підписані Отримувачем видаткова накладна та Акт приймання-передачі Товару підтверджує одержання Отримувачем Товару відповідної кількості, що відповідає вимогам Контракту. 
За умовами п. 4.1. Контракту, Виконавець зобов`язаний поставити Товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеного в Специфікації.
Згідно пп. 1 п. 6.4 Контракту Виконавець зобов`язаний організувати поставку Товару та його передачу Замовнику в порядку, визначеному Контрактом, зокрема через особливу присутність представника Виконавця під час передачі Товару Замовнику. 
Відповідно до п. 7.2. Контакту у разі порушення строків поставки Товару з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
У відповідності до п. 11.1. Контракту, Сторони домовились, що Контракт набирає чинності з дати його укладення та діє до 30.06.2026р. але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань, у тому числі гарантійних.
У Додатку № 1 до Контракту №24-1393-VDК-25 від 22.12.2025р. Специфікації товарів оборонного призначення, Сторони визначили строки поставки Товару, а саме: Безпілотний авіаційний комплекс DJI Matrice 4Т, у кількості 1000 компл. до Т0 + 20 календарних днів, де Т0 – дата укладення Контракту.
Як вказує позивач, відповідач здійснив поставку товарів здійсним з порушення строків, а саме: 16.01.2026 – 363 комплекти вартістю 76 484 100,00 грн, що підтверджується Видатковою накладною від 16.01.2026 № 7, Актом приймання-передачі Товарів для потреб безпеки та оборони від 16.01.2026 № 1 (прострочення склало 4 календарних днів); 22.01.2026 – 350 комплектів вартістю 73 745 000,00 грн, що підтверджується Видатковою накладною від 22.01.2026 № 9, Актом приймання-передачі Товарів для потреб безпеки та оборони від 22.01.2026 № 2 (прострочення склало 10 календарних днів); 23.01.2026 – 287 комплектів вартістю 60 470 900,00 грн, що підтверджується Видатковою накладною від 23.01.2026 № 10, Актом приймання-передачі Товару від 23.01.2026 № 3 (прострочення склало 11 календарних днів)
За посиланнями позивача, з огляду на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо належної та своєчасної поставки товар, останньому відповідно до умов договору було нараховано пеню 1 708 566,30грн. 
Позивач вказує, що ним на електрону адресу відповідача було направлено претензії від 15.01.2026 №22.2-987 та від 25.02.2026 № 22.1-4897 в якій просив сплатити нараховану пеню. Проте відповідачем відповідні претензії були залишені без відповіді та задоволення. 
Отже посилаючись на вищенаведені обставини Державне підприємство Міністерства оборони України “Агенція оборонних закупівель” звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права. 
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:
У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, як встановлено судом, 22.12.2025р. між Державним підприємством Міністерства оборони України “Агенція оборонних закупівель” (далі – Агенція, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “СКАЙХАБ” (далі – ТОВ “СКАЙХАБ”, Виконавець, Відповідач) було укладено Державний контракт № 24-1393-VDК-25 (далі – Контракт) на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони. 
Відповідно до п. 1.1. Контракту, Виконавець зобов`язується поставити Замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього Контракту товари для потреб безпеки і оборони (далі – Товар), найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому Контракті та в Специфікації Товарів (Додаток 1 до Контракту) (далі – Специфікація), для подальшого використання Збройними Силами України, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Товар в строки та на умовах, визначених цим Контрактом. Комплектність Товару наведено в Додатку 2 до Контракту. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За змістом ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч. 1 ст. 664 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За умовами п. 4.1. Контракту, Виконавець зобов`язаний поставити Товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеного в Специфікації.
У Додатку № 1 до Контракту №24-1393-VDК-25 від 22.12.2025р. Специфікації товарів оборонного призначення, Сторони визначили строки поставки Товару, а саме: Безпілотний авіаційний комплекс DJI Matrice 4Т, у кількості 1000 компл. до Т0 + 20 календарних днів, де Т0 – дата укладення Контракту.
У відповідності до п. 11.1. Контракту, Сторони домовились, що Контракт набирає чинності з дати його укладення та діє до 30.06.2026р. але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань, у тому числі гарантійних.
З урахуванням наведеного, суд зазачає, що контракт набрав чинності 22.12.2025р., а отже, ТОВ “СКАЙХАБ” зобов`язалося поставити товар у кількості 1000 компл., в строк визначений в “Специфікації товарів” до державного контракту № 24-1393-VDК-25 від 22.12.2025р., тобто до 12.01.2026р. .
Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи поставка товару відбулась наступним чином: 16.01.2026р. – 363 комплекти вартістю 76 484 100,00 грн, що підтверджується Видатковою накладною від 16.01.2026 № 7, Актом приймання-передачі Товарів для потреб безпеки та оборони від 16.01.2026 № 1; 22.01.2026 – 350 комплектів вартістю 73 745 000,00 грн, що підтверджується Видатковою накладною від 22.01.2026 № 9, Актом приймання-передачі Товарів для потреб безпеки та оборони від 22.01.2026 № 2; 23.01.2026 – 287 комплектів вартістю 60 470 900,00 грн, що підтверджується Видатковою накладною від 23.01.2026 № 10, Актом приймання-передачі Товару від 23.01.2026 № 3.
Відтак, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач здійснив поставку Товару в порушення умов Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони про закупівлю 24-1393-VDК-25 від 22.12.2025р, а саме з порушенням строків поставки.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 7.2. Контакту у разі порушення строків поставки Товару з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом статей 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК України).
Перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені на загальну суму 1 708 566,30 грн встановив, що його позивачем проведено вірно, а отже, враховуючи обставини даної справи та положення чинного законодавства заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими. 
Стосовно клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, господарський зазначає наступне.
Так, а Постанові Верховного Суду від 19.01.2024р. по справі №911/2269/22 щодо питання зменшення розміру неустойки зазначає зокрема наступне.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20).
З огляду на судову практику, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18).
При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19).
При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).
Поряд з викладеним Суд зазначає, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
Крім цього категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (висновок сформульований в постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).
Водночас, як свідчить судова практика, суди звертають увагу на те, що зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (правова позиція Верховного Суду в постановах від 04.02.2020 у справі 918/116/19 (пункт 8.15), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 05.04.2023 у справі № 910/18718/21 тощо).
Суд зауважує, що зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.
При цьому слід звернути увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України, тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду (Постанова Верховного Суду від 19.01.2024 по справі №911/2269/22).
В Постанові Верховного Суду від 15.06.2022 по справі № 922/2141/21, зокрема, зазначено, що невиконання, порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави в цілому та на репутацію Міністерства оборони України.
Ухвалюючи постанову в зазначеній справі Верховний Суд також посилався на те, що попередні судові інстанції, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, помилково не взяли до уваги, що спірні відносини стосуються забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду. Водночас, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони Держави. Тоді як неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем, який вільно, діючи на власний ризик, усвідомлюючи і ту загальновідому обставину, яка не підлягає доведенню, про особливий період, в якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, взяв на себе зобов`язання із визначеними в контракті умовами щодо модернізації військової техніки, має негативний вплив на обороноздатність країни та на репутацію Міністерства оборони України, що також не було враховано судами без будь-якого обґрунтування.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач уповноважений бути службою державного замовника, та виконує покладені на неї функції державної політики у сфері оборони Держави, порушення строків виконання Державного контракту з боку відповідача впливає на ефективність обороноздатності Держави в умовах збройної агресії країни-агресора. Суд погоджується з доводами позивача, що у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво. Відтак, невиконання відповідачем або контрагентами відповідача своїх зобов`язань перед ним є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є не прогнозованою обставиною, тим більше що контракт укладався після запровадження в Україні воєнного стану, а тому мав врахувати ймовірне настання таких обставин при укладенні контракту, в тому числі, за умов поставки товару з іноземних держав.
Крім цього, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про надмірність заявленої до стягнення пені порівняно з наслідками порушення зобов`язання, істотне порушення балансу інтересів сторін або наявність інших виняткових обставин, що могли б бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій. 
Отже, з урахуванням предмета контракту, його вартості, строків прострочення та значення зобов`язання для публічних інтересів, заявлений розмір пені відповідає меті неустойки як способу забезпечення належного виконання зобов`язань та не має карального характеру. Зменшення розміру пені у даному випадку фактично призвело б до нівелювання відповідальності за порушення строків виконання державного контракту, створення умов для уникнення відповідальності та порушення принципу невідворотності відповідальності, що є неприпустимим з огляду на характер спірних правовідносин та їх значення для держави.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для зменшення розміру пені, передбачені ч.3 ст. 551 ЦК України, у даній справі відсутні.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Державного підприємства Міністерства оборони України “Агенція оборонних закупівель” є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238,240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Державного підприємства Міністерства оборони України “Агенція оборонних закупівель” (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2, код ЄДРПОУ 44725823) до Товариства з обмеженою відповідальністю “СКАЙХАБ” (65016, м. Одеса, вул. Самофалова Валерія, буд. 16-А/3, приміщ. К63, код ЄДРПОУ 45558840)- задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “СКАЙХАБ” (65016, м. Одеса, вул. Самофалова Валерія, буд. 16-А/3, приміщ. К63, код ЄДРПОУ 45558840) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України “Агенція оборонних закупівель” (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2, код ЄДРПОУ 44725823) пеню в сумі 1 708 566 (один мільйон сімсот вісім тисяч п`ятсот шістдесят шість)грн. 30коп. та судовий збір в розмірі 20 502 (двадцять тисяч п`ятсот дві)грн. 80коп. 

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено 09 липня 2026 р.

Суддя К.Ф. Погребна