Справа № 199/6514/24
Провадження № 2/201/5451/2026

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

22.07.2026 року           м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі 
головуючого судді    Давидовської Т.В., 
за участю:
секретаря судового засідання  Овчаренка Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 199/6514/24
за позовною заявою Комунального підприємства «ТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпровської міської ради (далі - Позивач, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР)
до ОСОБА_1 (далі - Відповідач, ОСОБА_1 , Споживач)
про стягнення пені, інфляційних збитків та 3 % річних,
установив:
I. Стислий виклад позиції учасників справи 
1.Представник КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого Позивач просить суд стягнути зі  ОСОБА_1 на користь КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР суму заборгованості за теплопостачання в розмірі заборгованості за теплопостачання в розмірі 41 128,05 грн (сорок одна тисяча сто двадцять вісім грн 05 коп), з яких: основний борг: 31 836,45 грн (тридцять одна тисяча вісімсот тридцять шість грн 45 коп); 3% річних: 1 052,05 грн (одна тисяча п`ятдесят дві грн 05 коп); інфляційні збитки: 1 976,63 грн (одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість грн 63 коп); пеня: 6 262,92 грн (шість тисяч двісті шістдесят дві грн 92 коп), а також, суму сплаченого судового збору.
2.Як на підставу своїх вимог представник Позивача посилався на ті обставини, що протягом опалювального сезону 2022/2023, 2023/2024 впродовж періоду з листопада 2022 року по березень 2024 року включно, надавало послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Між Відповідачем та Позивачем 04.09.2007 року було укладено Договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання № 480 (далі - Договір). Відповідач, не виконував покладені на нього вказаним договором обов`язки, рахунки та акти здачі-приймання теплової енергії своєчасно не підписував та оплату за надані йому послуги не проводив, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з листопада 2022 року по березень 2024 року. Станом на день пред`явлення даного позову, ціна якого включає суму основного боргу за отримані Відповідачем послуги з постачання теплової енергії впродовж опалювального сезону 2022-2023, 2023-2024 та нараховані на таку заборгованість передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Договором штрафні та фінансові санкції становлять 41 128,05 грн, у тому числі: основний борг - 31 836,45 грн; 3% річних - 1 052,05 грн; інфляційні збитки - 1 976,63 грн; пеня - 6 262,92 грн. Ураховуючи приписи п. 5 ч. 2 ст. Закону України «Про житлово комунальні послуги» та Договору, Відповідач є належним чином обізнаний про існування в нього заборгованості за послуги з теплопостачання перед КП «ТЕПЛОЕНЕРГО», проте продовжує по сьогоднішній день ігнорувати свої обов`язки із оплати спожитої ним послуги, чим порушує права підприємства на отримання оплати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк.
3.Представником Позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог на основну суму боргу. Просить повернути сплачений КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР судовий збір в розмірі переплаченої суми - 1 875,18 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР суму пені, 3% річних, інфляційних збитків та сплаченого судового збору.
4.Від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У вказаній заяві по суті спору представник зазначає, що відповідно до п.п. 8.3 п. 8 Договору № 480 встановлена відповідальність споживача за несвоєчасне внесення оплати за споживчу теплову енергію, а саме сплата пені у розмірі 1% від пред`явленої до оплати суми за кожен день прострочення платежу за весь період неналежного виконання зобов`язання споживачем, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що прямо суперечить нормам чинного цивільного законодавства. Звертає увагу суду на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року за № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період: воєнного стану» у період з 05.03.2022 року та по 30.12.2023 року було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги та лише Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» скасовано дану заборону і визначено, що така заборона поширюється лише на територіальні громади, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій. активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окуповані Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 року за № 285). При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивачем за період з 21.12.2022 року по 16.08.2024 року на суму заборгованості нараховані інфляційні втрати на суму 1 976,63 грн, пеню - на суму 6 262,92 грн та 3% річних - на суму 1 032,05 грн, а всього на загальну суму 9 291,55 грн, що суперечить вимогам законодавства в частині нарахування вказаних сум до 30.12.2023 року. Представник вважає, що з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню 3% річних, інфляційні втрати та пеня, що утворилися з заборгованості, яка виникла, та за період часу з 30.12.2023 року по 16.08.2024 року. Крім того, наводить контррозрахунок заборгованості за 3% річних, інфляційними втратами та пенею з урахуванням того, що на думку представника Відповідача, розрахунок пені здійснено в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що суперечить нормам ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», адже значно перевищує 0,01 % суми боргу за кожен день. Ураховуючи наведений розрахунок зазначає, що Відповідач визнає позов частково, а саме в частині стягнення 3% річних в розмірі 104,00 грн, інфляційних втрат - 224,80 грн та пені - 107,31 грн, що утворилися з заборгованості, яка виникла за період часу з 30.12.2023 року по 16.08.2024 року та була погашена 29.08.2024 року, а разом - 436,11 грн. Указує, 24.10.2024 року Відповідачем в добровільному порядку погашена заборгованість за 3% річних, інфляційними втратами та пенею у сумі 436,11 грн, а тому вважає, що виникли обставини з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи, адже наразі відсутній предмет спору.
5.Представник КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій зазначає, що частково суми 3% річних, інфляційних втрат та пені добровільно врегульовано мирним шляхом, а саме: шляхом часткової оплати суми заборгованості, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР вважає за доцільне зменшити розмір позовних вимог на суми 3% річних - 104,00 грн, інфляційні втрати - 224,80 грн, пеню - 107,31 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Позивача суму пені у розмірі 6 155,61 грн, 3% річних у розмірі 948,05 грн, інфляційних збитків у розмірі 1 751,83 грн та сплаченого судового збору.
6.У надій до суду відповіді на відзив представник Позивача вказує, що Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», однак, як вбачається із матеріалів справи, відносини між Позивачем та Відповідачем здійснюються на підставі Договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Звертає увагу суду на те, що відповідно до Договору та його додатків, достовірність відомостей у яких підтверджена підписами сторін, Відповідач використовує опалювальне приміщення для цілей, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а як адміністративний будинок (офіс). Також, як вбачається з долучених документів до позовної заяви, опалювальне приміщення за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться у житловому будинку, але дане приміщення є нежитловим. Також тарифи, які застосовані при розрахунках із Відповідачем відносяться до категорії «інші споживачі (крім населення)» До категорії споживачів «населення» відносяться споживачі, що проживають в будинках житлового фонду незалежно від відомчого підпорядкування, в кооперативних будинках, у гуртожитках підприємств, організацій, установ та учбових закладів, а також у будинках, квартирах, що належать громадянам на правах приватної власності. Оплату житлово-комунальних (комунальних) послуг за тарифами для «інших споживачів» таких послуг здійснюють усі інші особи, які не є громадянами, що використовують житло для проживання, не є релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім тих, що здійснюють виробничо-комерційну діяльність) та не є бюджетними установами. Отже, враховуюче зазначене, з ОСОБА_1 укладено договір на відпуск, за яким вона отримує теплову енергію як товарну продукцію для цілей, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, як житлово-комунальної послуги. Стосовно Постанови № 206 зазначає, що вона стосується виключно населення, тобто споживачів, що використовують житло для проживання (що проживають в будинках житлового фонду незалежно від відомчого підпорядкування, в кооперативних будинках, у гуртожитках підприємств, організацій, установ та учбових закладів, а також у будинках, квартирах, що належать громадянам на правах приватної власності). На ОСОБА_1 в частині правовідносин, що виникли на підставі Договору купівлі продажу (постачання) теплової енергії № 480 від 04.09.2007 року, не розповсюджується. У відзиві Відповідач визнає несвоєчасне виконання зобов`язання за Договором № 480 від 04.09.2007 року, а також погоджується настанням відповідальності за несвоєчасне внесення оплати за спожиту теплову енергію та стягнення з Відповідача суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, передбачені ст. 625 ЦК України. До правовідносин застосовується Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», за ст. 1 та 3 зазначеного Закону України, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. 
7.Відповідач надав до суду доповнення до відзиву у яких зазначив, що устаткування нежитлового приміщення, що належить Відповідачу на праві приватної власності, розміщено у складі багатоквартирного будинку, наразі приєднане до внутрішньобудинкової системи багатоквартирного будинку, індивідуальний прилад обліку теплової енергії відсутній, а тому вважає що є споживачем послуг та суб`єктом у сфері житлово-комунальних послуг та Договір № 480, незалежно від його назви, має ознаки типового договору відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 року № 830 та регулюються в першу чергу чинними нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і в частині нарахування пені, що прямо й зазначено в самому договорі. Указує, що нотаріус, який здійснює нотаріальні дії у власному нежитловому приміщенні, використовує його у відповідності із встановленими законодавчими нормами на свій розсуд, не здійснює в ньому господарської діяльності промислового характеру (промислового виробництва і т.п.), отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та забезпечення умов перебування осіб. Щодо розміру пені, яка підлягає стягненню на користь позивача, звертаю увагу суду, що дані правовідносини, окрім Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року за № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка стосується виключно категорії «населення», також регулюється нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким зазначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється зокрема нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення плати за житлово-комунальні послуги, де відсутній перелік категорій споживачів. Отже, сума пені, нарахована до 30.06.2023 року, стягненню не підлягає.
8.З додаткових пояснень представника Позивача вбачається, Відповідачем укладено договір постачання, за яким вона отримує теплову енергію як товарну продукцію для цілей, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням та не являється споживачем поставленої теплової енергії, як житлово-комунальної послуги. А тому на неї не розповсюджується: дія ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу; дія п. 4 ч. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року, згідно з якою на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, на Відповідача в частині правовідносин, що виникли на підставі Договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії не розповсюджується. Вказує, що положення абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року не можуть бути застосовані у даній цивільній справі, оскільки відповідачка відноситься до категорії споживачів «інші споживачі», а не «населення». Наводить практику Верховного Суду щодо нарахування 3% річних та інфляційних збитків.

II. Процесуальні дії у справі
9.Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Спаї В.В. від 20.08.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
10.Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Спаї В.В. від 20.05.2026 року цивільна справа за позовом Комунального підприємства «ТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення пені, інфляційних збитків та 3 % річних передана за підсудністю до Соборного районного суду міста Дніпра
11. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2026 року вказана цивільна справа передана для розгляду судді Давидовській Т.В.
12.Ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра Давидовської Т.В. від 15.06.2026 року цивільна справа прийнята до провадження та призначене підготовче засідання.
13.Ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра Давидовської Т.В. від 01.07.2026 року підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті.
14.14.07.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

III. Заяви, клопотання
15.Представник Позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність представника Позивача, просив задовольнити позовні вимоги. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
16.Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився. Від представника Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності Відповідача та його представника. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
17.З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
18.За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 року № 361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
IV. Установлені судом фактичні обставини
19.04.09.2007 року між КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР та Відповідачем було укладено Договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання № 480. 
20.Відповідно до п. 3.2.3 Договору, Споживач теплової енергії зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором. 
21.Згідно з п. 2.3 та 5.1 Договору, облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками вузлів комерційного обліку.
22.Відповідно до п. 1 Договору, відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення та гарячого водопостачання здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 . 
23.Указаний об`єкт нерухомості перебуває у власності ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 30.11.1999 року, Договором дарування від 17.06.1998 року.
24.У пункті 7.1 Договору, Споживач щомісячно здійснює оплату за теплову енергію у розмірі 80% від планового місячного нарахування. Споживач зобов`язаний щомісячно, до 15-го числа місяця наступного за розрахунковим, отримати рахунок за фактично надані послуги. Кінцевий розрахунок Споживач здійснює до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим шляхом безготівкового перерахування (п. 7.2 Договору).
25.Пунктом 8.3 Договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.
26.Відповідно до п. 11.1 вищезазначений договір набув чинності з дня його підписання та діяв до 31.12.2010 року та, відповідно до п. 11.6 договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Докази припинення Договору сторонами не представлені, отже суд виходить з того, що у спірний період сторони перебували у договірних відносинах. 
27.Позивачем з метою сприяння дотриманню договірних умов сторонами, 31.07.2024 року здійснилось додаткове направлення на адресу Відповідача, зазначену у договорі, цінного листу з описом-вкладення із долученням до нього наступних документів: акт звіряння, досудова вимога. 
28.Позивач здійснював направлення на адресу Відповідача, зазначену у договорі, цінного листу з описом-вкладення із долученням до нього наступних документів: рахунок № 090480 від 31.01.2023 року, акт прийому-передачі послуги № 090480 від 31.01.2023 року, рахунок № 090480 від 28.02.2023 року, акт прийому-передачі послуги № 090480 від 28.02.2023 року.
29.Позивач надсилав на електронну адресу Споживача ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційна електронна адреса Нотаріуса ОСОБА_1 наступні документи: рахунок та акт прийому-передачі послуги № 090480 за листопад 2022 року 13.02.2024 року; рахунок та акт прийому-передачі послуги № 090480 за грудень 2022 року 13.02.2024 року; рахунок та акт прийому-передачі послуги № 090480 за січень 2023 року 13.02.2024 року; рахунок та акт прийому-передачі послуги № 090480 за лютий 2023 року 13.02.2024 року; рахунок та акт прийому-передачі послуги № 090480 за березень 2023 року 13.02.2024 року; рахунок та акт прийому-передачі послуги № 090480 за листопад 2023 року 13.02.2024 року; рахунок та акт прийому-передачі послуги № 090480 за грудень 2023 року 13.02.2024 року; рахунок та акт прийому-передачі послуги № 090480 за січень 2024 року 13.02.2024 року; рахунок та акт прийому-передачі послуги № 090480 за лютий 2024 року 06.03.2024 року; рахунок та акт прийому-передачі послуги № 090480 за березень 2024 року 08.04.2024 року; претензія (Досудова вимога) № 090480 - 17.06.2024 року.
30.Підтвердження відправлення електронних листів саме з рахунками та актами прийому-передачі послуги Споживача, зазначені в Довідці від 31.07.2024 року. Водночас, згідно п. 7.2 Договору кінцевий розрахунок Споживач здійснює до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим.
31.Факт отримання Відповідачем теплової енергії підтверджений актами прийому-передачі теплової енергії (до позовної заяви додаються), зокрема: 
- акт за договором № 090480 від 30.11.2022 року прийому-передачі теплової енергії, згідно якого Відповідачу поставлено 0,5129 Гкал теплової енергії на суму 3 527,10 грн; 
- акт за договором № 090480 від 31.12.2022 року прийому-передачі теплової енергії, згідно якого Відповідачу поставлено 0,89637 Гкал теплової енергії на суму 6 164,14 грн;
- акт за договором № 090480 від 31.01.2023 року прийому-передачі теплової енергії, згідно якого Відповідачу поставлено 0,59218 Гкал теплової енергії на суму 4 072,30 грн;
- акт за договором № 090480 від 28.02.2023 року прийому-передачі теплової енергії, згідно якого Відповідачу поставлено 0,77254 - 0,5129 Гкал теплової енергії на суму 1 785,49 грн; 
- акт за договором № 090480 від 31.03.2023 року прийому-передачі теплової енергії, згідно якого Відповідачу поставлено 0,48404 Гкал теплової енергії на суму 3 328,63 грн;
- акт за договором № 090480 від 30.11.2023 року прийому-передачі теплової енергії, згідно якого Відповідачу поставлено 0,84187 Гкал теплової енергії на суму 3 501,24 грн;
- акт за договором № 090480 від 31.12.2023 року прийому-передачі теплової енергії, згідно якого Відповідачу поставлено 0,59812 Гкал теплової енергії на суму 2 326,78 грн;
- акт за договором № 090480 від 31.01.2024 року прийому-передачі теплової енергії, згідно якого Відповідачу поставлено 0,7124 Гкал теплової енергії на суму 2 676,70 грн;
- акт за договором № 090480 від 29.02.2024 року прийому-передачі теплової енергії, згідно якого Відповідачу поставлено 0,56316 + 0,09431 Гкал теплової енергії на суму 2 388,36 грн;
- акт за договором № 090480 від 31.03.2024 року прийому-передачі теплової енергії, згідно якого Відповідачу поставлено 0,58849 Гкал теплової енергії на суму 2 065,71 грн.
32.З долученої до цієї позовної заяви Довідки про розподіл фактично спожитої теплової енергії вбачається загальне споживання в Гкал згідно приладу обліку Відповідача, яке підтверджується Актами споживання теплової енергії: з 02.11.2022 року по 30.11.2022 року, з 30.11.2022 року по 31.12.2022 року, з 31.12.2022 року по 31.01.2023 року, з 31.01.2023 року по 28.02.2023 року, з 28.02.2023 року по 22.03.2023 року, з 10.11.2023 року по 30.11.2023 року, з 30.11.2023 року по 31.12.2023 року, з 31.12.2023 року по 31.01.2024 року, з 31.01.2024 року по 06.02.2024 року, з 06.02.2024 року по 29.02.2024 року, з 29.02.2024 року по 28.03.2024 року.
33.Відповідно до розрахунку суми основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором складає 31 836,45 грн.
34.Згідно з наданими розрахунками заборгованість з: 3% річних - 1 052,05 грн; інфляційними збитками - 1 976,63 грн; пенею - 6 262,92 грн.
35.З довідки, наданої представником Позивача, за № 373 від 28.10.2024 року вбачається, що станом на 25.10.2024 року ОСОБА_1 сплачено: 29.08.2024 року - 31 836,45 грн; 24.10.2024 року - 436,11 грн.
36.З урахуванням здійснених оплат та заяв про зменшення розміру позовних вимог заборгованість ОСОБА_1 складає 8 855,46 грн, з яких: сума пені - 6 155,61 грн, сума 3% річних - 948,05 грн, сума інфляційних збитків - 1 751,83 грн.

V. Оцінка суду
37.Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
38.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
39.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
40.Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
41.Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
42.Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
43.Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
44.Закон України «Про теплопостачання» та Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в контексті позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання має суттєві відмінності в предметі та сферах дії їх застосування.
45.Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, а Відповідачем не спростовано того, що сторони знаходилися у фактичних договірних відносинах, згідно з якими Позивач надавав відповідні послуги з теплопостачання, а Відповідач був зобов`язаний сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період.
46.Закон України «Про теплопостачання» охоплює питання виробництва, транспортування, постачання та споживання теплової енергії, регулює діяльність підприємств теплопостачання і встановлює технічні та правові вимоги до цього виду послуг. Закон також визначає права та обов`язки підприємств, що надають послуги теплопостачання, та споживачів у цих правовідносинах.
47.В той же час Закон України «Про житлово-комунальні послуги» більш широко охоплює правовідносини у сфері житлово-комунального господарства, встановлює загальні правила надання комунальних послуг (включаючи теплопостачання). Цей закон регулює питання укладення договорів між споживачами і надавачами житлово-комунальних послуг, порядок обліку, оплати та нарахування заборгованості, що є важливим в аспекті стягнення заборгованості за надані та спожиті послуги з теплопостачання.
48.Послуга з теплопостачання регулюється нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» разом з іншими комунальними послугами, що визначають загальний порядок надання, оплати та взаємодії між споживачами і виконавцями цих послуг.
49.Вказаний Закон визначає також можливість нарахування пені виконавцями послуг у разі прострочення оплати, якщо інше не передбачено договором або законодавством (зокрема, під час запроваджених Урядових обмежень, пов`язаних з карантином та війною).
50.У той же час, Закон України «Про теплопостачання» регулює самі послуги з постачання теплової енергії та більше зосереджується на технічних питаннях та загальних положеннях, пов`язаних з постачанням теплової енергії. При цьому, не визначає конкретних розмірів пені або санкцій за прострочення платежів з боку споживачів, делегуючи ці питання Закону «Про житлово-комунальні послуги».
51.Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
52.Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
53.Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
54.Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
55.Суд акцентує увагу, що за новою термінологією, запровадженою Законом України «Про житлово-комунальні послуги», терміну «постачальник» комунальних послуг відповідають терміни «виконавець» та «виробник», а терміну «замовник (абонент)» - термін «споживач».
56.Зміст укладеного між сторонами договору свідчить про те, що Позивач є виконавцем послуги з постачання теплової енергії, а Відповідач є споживачем зазначеної послуги. Указані послуги у розумінні чинного законодавства України є комунальними послугами.
57.Відповідач указує, а представник Позивач не заперечує, що ОСОБА_1 є приватним нотаріусом, який здійснює професійну діяльність за адресою: АДРЕСА_1.
58.Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
59.Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
60.За положеннями ч. 2 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не може займатися підприємницькою або адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або на службі в органах місцевого самоврядування, перебувати у штаті інших юридичних осіб, входити самостійно, через представника або підставних осіб до складу правління чи інших виконавчих органів господарських організацій, кредитно-фінансових установ, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої, у вільний від роботи час.
61.В обґрунтування нарахування пені представник Позивача вказує, що до правовідносин між сторонами застосовується Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», за ст. 1 та 3 якого платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. 
62.У той же час виходячи з офіційного тлумачення вказаного Закону, викладеного в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 року даний Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань; суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності; дія цього закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.
63.Виходячи з вищевикладеного посилання представника Позивача на Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» безпідставне, оскільки дія цього закону не розповсюджується на договірні правовідносини з фізичними особами, не суб`єктами підприємницької діяльності.
64.Приписами ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
65.Нормою ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
66.Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
67.Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
68.Приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
69.Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
70.Підпунктом 8.3 п. 8 Договору № 480 встановлена відповідальність споживача за несвоєчасне внесення оплати за споживчу теплову енергію, а саме сплата пені у розмірі 1% від пред`явленої до оплати суми за кожен день прострочення платежу за весь період неналежного виконання зобов`язання споживачем, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Відповідач не оскаржував умови Договору від 04.09.2007 року, а також не визнавав його в судовому порядку недійсним.
71.Сторонами у заявах по суті спору не заперечувався факт прострочення Відповідачем сплати за спожиту теплову енергію за умовами Договору та існування заборгованості у спірний період. 
72.Суд ураховує, що Відповідачем визнано частину заборгованості та здійснено погашення основної суми боргу на суму 31 836,45 грн та 436,11 грн, що є сумою пені, 3% річних та інфляційних збитків. 
73.Водночас, Відповідач заперечує проти нарахування частини заборгованості за сумою пені, 3% річних та інфляційних збитків посилаючись на законодавчу заборону щодо їх нарахування у певний період.
74.Отже, ключовим у цій справі є необхідність вирішити чи застосовується у спірних правовідносинах положення Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року за № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».
75.У відзиві представник Відповідача звертає увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року за № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період: воєнного стану» у період з 05.03.2022 року та по 30.12.2023 року було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги та лише Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» скасовано дану заборону і визначено, що така заборона поширюється лише на територіальні громади, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій. активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окуповані Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 року за № 285). Вважає, що заборгованості нараховані інфляційні втрати на суму 1 976,63 грн, пені - на суму 6 262,92 грн та 3% річних - на суму 1 032,05 грн, а всього на загальну суму 9 291,55 грн, суперечить вимогам законодавства в частині нарахування вказаних сум до 30.12.2023 року. 
76.У відповіді на відзив представник Позивача зазначив, що дія Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану» № 206 від 05.03.2022 року не розповсюджується на Відповідача, оскільки, Відповідач не має статусу «населення» у відносинах із Позивачем. 
77.У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався і триває на даний час.
78.Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного станув Україні» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.
79.Відповідно до п. 2 вказаної Постанови вона набирає чинності з дня опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
80.Установлено, що Відповідач є власником приміщення за адресою АДРЕСА_1 .
81.Відповідно до Акта державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації за рішенням Державної технічної комісії Нотаріальна контора (після реконструкції квартири № 43 ) Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію нотаріальної контори. 
82.З наданої до суду копії свідоцтва про право власності вбачається, що ОСОБА_1 є власником приміщення нотаріальної контори по АДРЕСА_1.
83.Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 17.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи формуються для трьох категорій споживачів: населення, бюджетних установ, інших споживачів.
84.У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 року №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для населення здійснюють власники чи користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, а для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для інших споживачів.
85.Статтею 25 Закону України «Про нотаріат» визначено, що робоче місце (контора) приватного нотаріуса має знаходитись у межах нотаріального округу, в якому приватний нотаріус здійснює нотаріальну діяльність. Робоче місце (контора) має відповідати таким умовам: 1) забезпечувати дотримання нотаріальної таємниці; 2) давати можливість кожному приватному нотаріусу, який здійснює нотаріальну діяльність, одночасно та незалежно від іншого приватного нотаріуса здійснювати нотаріальну діяльність; 3) бути захищеним від несанкціонованого проникнення; 4) бути забезпеченим сейфом для зберігання печаток, штампів, металевою шафою для зберігання архіву нотаріуса;5) кількість кімнат у приміщенні, де знаходиться робоче місце (контора) приватного нотаріуса, не може бути меншою, ніж кількість приватних нотаріусів, які здійснюють нотаріальну діяльність у його межах; 6) бути пристосованим для роботи технічного персоналу з документами у відокремленій від нотаріуса кімнаті.
86.До початку нотаріальної діяльності приватним нотаріусом, а також у разі зміни адреси розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі протягом 15 днів з моменту отримання заяви про зміну адреси розташування робочого місця (контори) проводиться перевірка відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановленим цим Законом умовам, за результатами якої складається акт про сертифікацію робочого місця (контори) приватного нотаріуса або акт про відмову у сертифікації робочого місця (контори) приватного нотаріуса.
87.Наказом Міністерства Юстиції України від 23.03.2011 № 888/5 затверджено Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, Пунктами 1,3 визначено, що це Положення встановлює єдиний підхід до організації нотаріальної діяльності для покращення якості обслуговування населення, вільного доступу до нотаріальної контори, неухильного забезпечення дотримання нотаріальної таємниці при вчиненні нотаріальних дій, суворої схоронності нотаріальних документів, печатки та штампів приватного нотаріуса, спеціальних бланків нотаріальних документів та архіву нотаріуса. Сертифікація робочого місця (контори) - перевірка приміщення на предмет відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса умовам, передбаченим статтею 25 Закону України «Про нотаріат», та визнання його придатним для використання як робоче місце приватного нотаріуса з метою учинення нотаріальних дій.
88.Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
89.Статтею 379 ЦК України визначено поняття житла фізичної особи, яким є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
90.З огляду на зазначене, робоче місце приватного нотаріуса призначено виключно для здійснення нотаріальної діяльності по обслуговуванню населення та, з урахуванням положень вищезазначених статей ЦК України, не може бути житлом для постійного або тимчасового проживання фізичної особи.
91.Отже, судом встановлено, що відповідач є приватним нотаріусом та використовує належне їй приміщення в житловому будинку для здійснення нотаріальної діяльності, отримує послугу з постачання теплової енергії не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності у приміщенні, яке фактично не є житловим, а отже повинен сплачувати за вказану послугу по тарифам, встановленими для категорії «інші споживачі».
92.Такий висновок також відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 23.11.2016 року у справі № 6-1926цс16, постанові Верховного Суду від 22.02.2018 року у справі № 61-434 св18).
93.Відтак, положення абзацу 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року (у редакції до 30.12.2023 року) не можуть бути застосовані у даній цивільній справі, оскільки Відповідач відносяться до категорії споживачів «інші споживачі», а не «населення».
94.Відповідно до п.п 4 п. 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-ІХ, що набрав чинності 17.03.2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. 
95.Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року в Україні запроваджено карантин, який продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020 року, № 500 від 17.06.2020 року, № 641 від 22.07.2020 року, № 760 від 26.08.2020 року, № 956 від 13.10.2020 року, № 1236 від 09.12.2020 року, № 104 від 17.02.2021 року, № 405 від 21.04.2021 року, № 611 від 16.06.2021 року, № 855 від 11.08.2021 року, № 981 від 22.09.2021 року, № 1336 від 15.12.2021 року, № 229 від 23.02.2022 року, № 630 від 27.05.2022 року, № 928 від 19.08.2022 року, № 1428 від 23.12.2022 року до 30.06.2023 року.
96.Отже, за період з 21.12.2022 року по 31.07.2023 року стягнення неустойки (штрафів, пені), нарахування яких обмежено Законом України від 17.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби», суперечить вимогам законодавства.
97.Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
98.Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
99.При цьому, як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
100.Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
101.Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
102.Ураховуючи наведене, суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення пені вимоги підлягають частковому задоволенню за період з 31.07.2023 року по 16.08.2024 року, розмір якої, з урахуванням часткової оплати відповідачем, складає 1 842,48 грн. 
103.З огляду на наведені вище висновки заборгованість ОСОБА_1 перед КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР складає 4 542,36 грн, з яких: за сумою пені - 1 842,48 грн, 3% річних - 948,05 грн; інфляційних збитків - 1 751,83 грн. 

VI. Розподіл судових витрат між сторонами
104.Судові витрати підлягають покладенню на сторін пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України.
З огляду на викладене, керуючись статтями 5, 10, 13, 141, 158, 259, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
1.Позовні вимоги Комунального підприємства «ТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення пені, інфляційних збитків та 3 % річних задовольнити частково.
2.Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «ТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпровської міської ради (ЄДРПОУ 32688148) суму заборгованості 4 542,36 грн, з яких: за сумою пені - 1 842,48, 3% річних - 948,05 грн; інфляційних збитків - 1 751,83 грн.
3.Відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «ТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення пені у розмірі 4 313,13 грн.
4.Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «ТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпровської міської ради (ЄДРПОУ 32688148) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 168,36 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя         Т.В. Давидовська