ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/3261/25	Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/802/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників цивільну справу №601/3261/25 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 квітня 2026 року, ухвалене суддею Мочальською В.М., повний текст якого складено 07 квітня 2026 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року ТОВ «Західна агровиробнича компанія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «ПрофАгроТрейд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди в нового орендаря, скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки та стягнення судових витрат.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 квітня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» у користь ТОВ «ПрофАгроТрейд» та ОСОБА_2 по 5000.00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі ТОВ «Західна агровиробнича компанія» просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 квітня 2026 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
Також просить витребувати у ПАТ АБ «Південний» банківську виписку по рахунку Адвокатського бюро «Олени Іванько Фактум» щодо зарахування 10000 грн на підставі платіжної інструкції №5985 від 05.03.2026.
Вказує, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення питання про розподіл судових витрат, та без достатніх підстав стягнув із позивача на користь відповідачів по 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Вважає такий розмір витрат неспівмірним із фактично наданими адвокатом послугами, складністю справи, обсягом виконаної роботи та витраченим часом.
Також зазначає, що судом не надано оцінки тому факту, що з платіжної інструкції №5985 від 05.03.2026 неможливо встановити реальність здійсненої операції. У графі «підпис платника» не міститься ні власноручного, ні електронного підпису. На платіжній інструкції відсутні реквізити (до прикладу: QR код) за якими можна перевірити в реальному часі інформацію про здійснену операцію.
Крім того, вказує, що позивач з аналітичної IT-платформи «VKURSI» довідався, що адвокат Іванько Олена Сергіївна здійснюючи на договірних засадах адвокатське представництво та отримуючи гонорар (згідно платіжної інструкції 10000 грн) є водночас учасником (співзасновником) компанії ТОВ «ПрофАгроТрейд» та володіє 50 % статутного капіталу. За таких обставин витрати на правничу допомогу фактично формуються всередині самого товариства та не можуть розглядатися як незалежні витрати на залучення стороннього професійного представника. Окрім того, директор ТОВ «ПрофАгроТрейд» Іванько О.П. перебуває у сімейних відносинах з Іванько О.С., що однозначно вказує на зацікавленість у стягненні з позивача необґрунтовано завищеної суми за надання адвокатської допомоги власному підприємству.
Отже, вважає, сам по собі договір про надання правничої допомоги без підтвердження виконання зобов`язань та їх оплати не є достатнім доказом понесення витрат. Таким чином, заявлені витрати є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають стягненню.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідачів - адвокат Іванько О.С. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду — залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Зокрема зазначає, що відповідно до статті 59 Конституція України кожен має право на професійну правничу допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав. Таким чином, відповідачі мають право на отримання правничої допомоги, право на вільний вибір адвоката та в подальшому на відшкодування понесених витрат, незалежно від того, що їх інтереси у справі представляє один і той самий адвокат. Обмеження права на відшкодування понесених витрат шляхом фактичного зменшення або невідшкодування витрат лише з підстав спільності правової позиції чи предмета спору суперечило б конституційним гарантіям права на правничу допомогу.
Крім того, Марценюк Н.С. та ТОВ «ПрофАгроТрейд» є самостійними учасниками процесу та є самостійними суб`єктами права на отримання правничої допомоги. Надання правничої допомоги кільком особам, навіть у межах одного провадження, передбачає здійснення адвокатом окремих дій в інтересах кожного клієнта, зокрема: проведення консультацій, погодження правової позиції, підготовку та узгодження процесуальних документів, що не виключає можливості відшкодування витрат кожному відповідачу окремо.
Водночас, вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що заявлені відповідачами витрати є надмірними або такими, що не відповідають фактичному обсягу наданих послуг. Таким чином, представництво інтересів кількох осіб одним адвокатом у межах однієї справи не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу кожному з них, за умови підтвердження фактичності понесених витрат.
Також зазначає, що факт того, що вона є співзасновником товариства, не свідчить про відсутність у ТОВ «ПрофАгроТрейд» права на відшкодування витрат на правничу допомогу. Звертає увагу, що чинне законодавство України не містить обмежень щодо участі адвоката у діяльності юридичної особи, інтереси якої він представляє. Крім того, така обставина сама по собі не впливає на правовий статус адвоката як незалежного суб`єкта надання професійної правничої допомоги та не нівелює факту надання відповідних послуг. Правовідносини з надання правничої допомоги виникають на підставі договору про надання правової допомоги, який укладений між Адвокатським бюро «Олени Іванько «Фактум» та клієнтом. У межах таких правовідносин адвокат діє як самостійний професійний суб`єкт, а не як орган чи структурний підрозділ юридичної особи, навіть якщо він є її співзасновником.
Звертає увагу, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено вимоги щодо несумісності, серед них не передбачено заборони для адвоката бути засновником підприємств, установ чи організацій.
Враховуючи зазначене, вважає, що доводи апелянта спрямовані на уникнення обов`язку щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу. Натомість, рішення Кременецького районного суду Тернопільської області прийняте із врахування вимог чинного законодавства та судової практики.
Щодо клопотань про витребування доказів вважає, що Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц визначено, що при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу вирішальним є факт їх понесення стороною у зв`язку з розглядом справи та їх документальне підтвердження. При цьому не має визначального значення, ким саме здійснено оплату гонорару адвоката, оскільки такі витрати підлягають розподілу незалежно від того, чи вони вже сплачені стороною або третьою особою, чи лише підлягають сплаті.
Враховуючи зазначене вважає, що клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки інформація, яку просить витребувати позивач, - не має жодного доказового значення, не стосується предмета доказування, не підтверджує та не спростовує обставини, на які посилаються сторони, та жодним чином не впливає на законність та обґрунтованість рішення. Відтак не має належного та допустимого доказового значення у даній справі.
Крім того, вказує, що представником позивача не подано доказів неможливості самостійно надати докази, які вони просять витребувати. Зокрема, немає доказів звернення позивача із вказаними вимогами до відповідачів чи представника відповідачів, адвоката Іванько О.С., та відмови у наданні такої інформації.
Також, звертає увагу, що такого клопотання стороною не було заявлено при розгляді справи в суді першої інстанції. При цьому, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами, однак таких підстав, для витребування матеріалів представником позивача не вказано, а відтак вважаємо, що в задоволенні клопотання про витребування матеріалів слід відмовити.
Вважає, що вказане клопотання апелянта свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку позивача, яка спрямована на затягування розгляду справи.
За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому в іншій частині не переглядається.
Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 15 ЦПК України.
Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи та належним чином встановлено судом першої інстанції, 01 жовтня 2025 року між ТОВ «ПрофАгроТрейд» та Адвокатським бюро «Олени Іванько «Фактум» укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 67/25.
Згідно умов договору адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити винагороду у порядку та строки обумовлені сторонами.
Додатком №47 до договору про надання правової (правничої) допомоги №67/25 є детальний опис наданих послуг.
03 березня 2026 між ТОВ «ПрофАгроТрейд» та Адвокатським бюро «Олени Іванько «Фактум» підписано Акт приймання-передачі наданих послуг №03-03/04 відповідно до Договору про надання правової допомоги, згідно якого сторони погодили, що Адвокатське бюро виконало свої зобов`язання у межах Договору про надання правничої допомоги № 67/25 у повному обсязі, а саме:
- ознайомлення та вивчення документів, наданих клієнтом, аналіз фактичних обставин справи, вивчення договору оренди землі, вивчення чинної судової практики: 2 год. 2000 грн;
- підготовка справи до розгляду: формування доказів, консультування клієнта щодо обраного способу захисту та інтересів, розробка стратегії захисту клієнта: 2 год. 2000 грн;
- підготовка відзиву на позовну заяву про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, формування додатків та подання відзиву на позовну заяву до Кременецького районного суду Тернопільської області: 1 год. 6000.00 грн. 
Разом 10000.00 грн.
Згідно рахунку на оплату №03-03/04 від 03.03.2026 та платіжної інструкції №5985 від 05.03.2026 ТОВ «ПрофАгроТрейд» сплатило АБ «Олени Іванько «Фактум» за надання правничої допомоги винагороду у розмірі 10000.00 грн.
Отже, відповідачем ТОВ «ПрофАгроТрейд» та їх представником представлено докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді.
Крім того, 30 жовтня 2025 року між відповідачкою ОСОБА_2 та адвокатським бюро «Олени Іванько «Фактум» укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 89/25.
Згідно умов договору адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити винагороду у порядку та строки обумовлені сторонами.
Додатком №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №89/25 є детальний опис наданих послуг.
06 березня 2026 між Марценюк Н.С. та адвокатським бюро «Олени Іванько «Фактум» підписано Акт приймання-передачі наданих послуг №06-03/04 відповідно до Договору про надання правової допомоги, згідно якого сторони погодили, що Адвокатське бюро виконало свої зобов`язання у межах Договору про надання правничої допомоги № 89/25 у повному обсязі, а саме:
- ознайомлення та вивчення документів, наданих клієнтом, аналіз фактичних обставин справи, вивчення договору оренди землі, вивчення чинної судової практики: 2 год., 2000 грн;
- підготовка справи до розгляду: формування доказів, консультування клієнта щодо обраного способу захисту та інтересів, розробка стратегії захисту клієнта: 2 год., 2000 грн;
- підготовка відзиву на позовну заяву про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, формування додатків та подання відзиву на позовну заяву до Кременецького районного суду Тернопільської області: 1 год., 6000.00 грн. 
Разом 10000.00 грн.
Отже, відповідачкою ОСОБА_2 та її представником представлено докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді.
Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц.
За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.
Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.
У постановах від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Дослідивши заяви представника відповідачів про розподіл судових витрат, додані до неї документи та вирішуючи, чи є розмір витрат на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив про те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 10000 грн не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають складності даної справи.
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі та її складність, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відшкодуванню на користь відповідачів підлягають витрати на правову допомогу у розмірі по 5000 грн на кожного.
При цьому, суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, врахував вимоги процесуального закону, зокрема критерії співмірності та розумності таких витрат, обсяг наданих правничих послуг, складність справи та фактичний обсяг виконаної роботи.
ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів, які б свідчили про невідповідність визначеного судом розміру витрат принципам розумності та співмірності.
Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що адвокатом Іванько О.С. здійснювалося представництво обох відповідачів за ідентичних обставин справи, що виключає необхідність подвійного обсягу роботи адвоката.
Відповідно до статті 59 Конституція України кожен має право на професійну правничу допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав. Таким чином, Марценюк Н.С. та ТОВ «ПрофАгроТрейд» мали право на отримання правничої допомоги, право на вільний вибір адвоката та в подальшому на відшкодування понесених витрат, незалежно від того, що їх інтереси у справі представляє один і той самий адвокат.
Надуманим є і твердження заявника на те, що в платіжній інструкції відсутні дані щодо виконання платежу.
Так, у наданій платіжній інструкції міститься відповідна позначка банківської установи про виконання платежу, що підтверджує проведення банківської операції у встановленому порядку.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що представник відповідача, адвокат Іванько О.С., є учасником компанії ТОВ «ПрофАгроТрейд» та володіє 50% статутного капіталу, то даний факт не свідчить про відсутність у ТОВ «ПрофАгроТрейд» права на відшкодування витрат на правничу допомогу.
Чинне законодавство України не містить обмежень щодо участі адвоката у діяльності юридичної особи, інтереси якої він представляє. Крім того, така обставина сама по собі не впливає на правовий статус адвоката як незалежного суб`єкта надання професійної правничої допомоги та не нівелює факту надання відповідних послуг. Більше того, правовідносини з надання правничої допомоги виникають на підставі договору про надання правової допомоги, який укладений між Адвокатським бюро «Олени Іванько «Фактум» та відповідачами. У межах таких правовідносин адвокат діє як самостійний професійний суб`єкт, а не як орган чи структурний підрозділ юридичної особи, навіть якщо він є її співзасновником.
Щодо заявленого клопотання про витребування доказів, то відповідно до положень статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Колегія суддів звертає увагу, що при подачі до апеляційного суду клопотання про витребування доказів, позивач не обґрунтував неможливість його подання до суду першої інстанції у встановлений строк з причин, що не залежали від нього.
Крім того, за змістом статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання представника ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про витребування доказів слід залишити без задоволення, оскільки воно заявлене з порушенням порядку, встановленого законом та для розподілу за результатами розгляду справи витрат на правову допомогу - не має жодного правового значення для підтвердження платежу та особи платника по платіжній операції та здійснення переказу грошових коштів за надання адвокатом Іванько О.С. правової допомоги відповідачу.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення та скасування судових рішень.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого в частини стягнення витрат на професійну правничу допомогу рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» — залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 квітня 2026 року в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд» витрат на професійну правничу допомогу по 5000 грн — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 10 липня 2026 року.

Головуючий 
Судді