Справа № 562/1121/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2026 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Шуляка А.С., за участю секретаря судових засідань Солдатової О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:

ТОВ "Укр Кредит Фінанс" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1299-8724 від 09 листопада 2023 року у розмірі 80025 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 2662,40 грн.
Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 09 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_2 було укладено електронний кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 1299-8724, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 16500 грн. Договір був укладений в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Товариство належним чином виконало свої договірні зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, перерахувавши 09 листопада 2023 року на рахунок відповідача кошти кредиту.
ОСОБА_2 зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 06.03.2026 року загальний розмір заборгованості становить 147675,00 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 16500 грн 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 131175 грн 00 коп.
З врахуванням програми лояльності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 80025 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 16500 грн 00 коп.; заборгованість за процентами 63525 грн 00 коп.
Представник відповідача - адвокат Романчук І.І. подала до суду заяву про визнання позову в якій зазначає, що ОСОБА_1 визнає позов в частині стягнення з нього 16 500,00 грн, в решті позовні вимоги вважає безпідставними відповідно до наступного: згідно п. 4.12. договору про відкриття кредитної лінії № 1299-8724 від 09.11.2023 року, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 днів. Дата повернення кредиту: 03.09.2024 року. Згідно п. 4.10. договору про відкриття кредитної лінії № 1299-8724 від 09.11.2023 року, стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом. Згідно п. 4.8. договору про відкриття кредитної лінії № 1299-8724 від 09.11.2023 року, базовий період складає 30 календарних днів. Згідно п. 10.1. договору про відкриття кредитної лінії № 1299-8724 від 09.11.2023 року, позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.п.10.2, 10.3 цього договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти (відсотки) за користування кредитом за наступними ставками: Промо-ставка становить 0,50 % за кожен день користування кредитом протягом перших 30 календарних днів першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка за користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. Знижена процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка за користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору. Вказує, що договором визначено різні процентні ставки та різні строки повернення кредитних коштів. Фактично під поточним періодом завуальовано проценти як міра відповідальності за порушення строку повернення кредитних коштів під час пільгового періоду. Варто відмітити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, за вказаних вище розбіжностей міг не усвідомлювати розмір процентів, які йому будуть нараховувати виходячи зі ставок 0,50 %, 2,50 % та 3,00% на день. Стверджує, що така поведінка кредитора як сторони правочину, яка формувала зазначені вище документи, не може розглядатись як добросовісна та розумна, а її негативні наслідки не можуть покладатися на іншу сторону, яка є слабшою у цих правовідносинах.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився. 13 липня 2026 року від представника позивача - адвоката Романчук І.І., надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до матеріалів позовної заяви додано договір про відкриття кредитної лінії № 1299-8724 від 09 листопада 2023 року.
Відповідач в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору, анкети-заяви на отримання кредиту та паспорту споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відтвореного шляхом використання відповідачем свого логіна та пароля встановлених при створенні особистого кабінету.
На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" зобов`язань по кредитному договору позивач надав довідку про успішне перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.
Відповідач факт уладення кредитного договору та отримання коштів не заперечує.
В свою чергу відповідач нараховану ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованість оспорює, покликаючись, зокрема на несправедливість розміру заборгованості за відсотками, що є надміру великою відносно розміру отриманих у кредит коштів, а також на Закон України "Про захист прав споживачів", згідно якої нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача та просить відмовити в задоволенні вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами.
Суд з вищенаведеними доводами сторони відповідача частково погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Тлумачення змісту як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України (тут і далі - у редакції, на час укладення договору кредиту) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII "Про електронну комерцію" (далі - Закон № 675-VIII) на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Положеннями статті 3 Закону № 675-VIII передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статей 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII).
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошті згідно з умовами кредитного договору, однак позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 06.03.2026 року становить 147675,00 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 16500 грн 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 131175 грн 00 коп.
Позивачем застосовано Програму лояльності та частково списано заборгованість за нарахованими процентами у сумі 67650,00 грн за умови погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 80025 грн (16500 грн прострочена заборгованість за кредитом та 63525 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами), які позивач просить стягнути з відповідача.
У п. 4.7. вищевказаного кредитного договору сторони погодили, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договору (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.
Відповідно до п. 4.8. договору базовий період складає 30 календарних днів.
Відповідно до п. 4.10. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою ставкою).
За п. 4.12 договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 03.09.2024 року. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Продовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника.
Базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку - 30 днів), а строк кредитування - строк на яких видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів).
Умовами договору про відкриття кредитної лінії № 1299-8724 від 09 листопада 2023 року визначаються фактично декілька альтернативних строків, у межах яких здійснюється повернення отриманих позичальником грошови х коштів, а також декілька процентних ставок.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19 (пункт 6.20).
Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України).
Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їх невчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Під час розгляду справи в суді позивач ТОВ "Укр Кредит Фінанс" не спростував доводів сторони відповідача щодо несправедливих умов нарахування відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23, яка є релевантною до спірних правовідносин та підлягає до застосування.
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів за кредитним договором позивач покликається на те, що він як пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, за вказаних вище розбіжностей міг не усвідомлювати розмір процентів, які йому будуть нараховувати виходячи зі ставок 0,50 %, 2,50 % та 3,00% на день. Така поведінка кредитора як сторони правочину не може розглядатись як добросовісна та розумна, а її негативні наслідки не можуть покладатися на іншу сторону, яка є слабшою у цих правовідносинах.
Разом з тим, матеріали справи містять договір про відкриття кредитної лінії №1299-8724 від 09 листопада 2023 року та Паспорт споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, з яких встановлено, що відповідач ознайомився з істотними умовами кредитування, зокрема із сумою кредиту, строком кредитування, базовим періодом, стандартною процентною ставкою за кожен день користування кредитом, а також із орієнтовною загальною вартістю кредиту, у тому числі проценти за користування кредитом.
Паспорт споживчого кредиту та договір укладені в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису та свідчить про вільне волевиявлення відповідача та його згоду з усіма умовами договору.
За таких обставин, суд приходить висновку, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, а саме щодо предмета договору, розміру кредиту, процентної ставки, строку кредитування та порядку виконання зобов`язань.
Відповідач, підписавши договір та Паспорт споживчого кредиту в електронній формі, підтвердив своє ознайомлення з умовами договору та погодився з ними, а у разі незгоди з викладеними умовами мав право відмовитися від укладення договору та отримання кредиту, чим не скористався.
Ураховуючи вищевикладене з відповідача необхідно стягнути 16500 грн основного боргу за договором, а також 16500 грн відсотків (що дорівнює сумі отриманих в борг коштів), оскільки заявлена позивачем до стягнення сума відсотків у розмірі 63525 грн є явно завищеною, непропорційною наслідкам правопорушення, не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити через їх необґрунтованість та недоведеність.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1097 грн 90 коп. (33000 грн 00 коп. х 2662 грн 40 коп./ 80025 грн 00 коп.).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.549 - 552, 612, 625, 1054 - 1056-1 ЦК України, суд, -
в и р і ш и в
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" заборгованість по кредитному договору № 1299-8724 від 09 листопада 2023 року у розмірі 33000 (тридцять три тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1097 (одна тисяча дев`яносто сім) грн 90 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене у Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки,26, офіс 407, ЄДРПОУ 38548598.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя