Справа №752/8734/26
Провадження №2/752/9832/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року        м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І., 
за участю секретаря Шененка В.В.,
представника позивача Міхо К.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

Адвокат Міхо Кирило Вадимович в інтересах  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 24.05.2025 о 12 год. 45 хв. в м. Києві на проспекті Науки, 41, сталася дорожньо- транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Infinity QX60, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Peugeot 107, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, позивачу, як власнику автомобіля, були завдані матеріальні збитки. 
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 04.07.2025 по справі про адміністративне правопорушення №752/13895/25 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності.
При цьому судом було встановлено, що відповідачка, керуючи транспортним засобом, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем Infinity QX60, д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.
Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Peugeot 107, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант»відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №223800245 (строк дії до 02.10.2025), то позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. 
Вказаним полісом встановлено страхову виплату за шкоду майну - 160000 грн., розмір франшизи - 1600 грн.
02.06.2025 був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу Infinity QX60, д.н.з. НОМЕР_1 , та складений акт огляду.
ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі ліміту відповідальності, зменшивши її на розмір франшизи, що складає 158400 грн.
13.03.2025 Національний банк України ухвалив рішення про застосування до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заходу впливу у вигляді анулювання ліцензій.
18.03.2025 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» втратило статус асоційованого члена МТСБУ та припинило членство в МТСБУ.
06.10.2025 МТСБУ здійснило позивачу виплату в розмірі 158400 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_3 , де здійснюється ремонт автомобіля позивача по справі № 126064, згідно наказу № 3.2/29488 від 01.10.2025.
22.10.2025 з метою визначення розміру завданої шкоди між позивачем та ФОП ОСОБА_4 укладений договір № 08/10/25 на проведення експертного дослідження автомобіля Infinity QX60, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого під час ДТП, що сталось 24.05.2025.
Відповідно до п. 2.6 висновку експерта № 08/10/25 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 31.10.2025 вартість відновлювального ремонту КТЗ Infmity QX60. д.н.з. НОМЕР_3 , станом на дату ДТП становить 800957,65 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику КТЗInfmity QX60. д.н.з. НОМЕР_3 , станом на дату ДТП складає 403775,76 грн. 
Відтак стягненню з відповідачки підлягає франшиза у розмірі 1600 грн. та різниця фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 245375,76 грн. (403775,76 грн. - 158400 грн).
Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідачки, становить 246975,76 грн.
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить: судовий збір у розмірі 2469, 76 грн., витрати, пов`язані із залученням експерта та проведення експертного дослідження у розмірі 9600 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн.
Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :
матеріальну шкоду в розмірі 246975,76 грн.;
судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2469,76 грн.;
витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертного дослідження, в розмірі 9600 грн.; 
витрати на правничу допомогу.
04.05.2026 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.
30.06.2026 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
21.05.2025 адвокат Яценко О.В., яка діє в інтересах відповідачки, подала відзив на позовну заяву, в якому не погодилася із позовними вимогами у повному обсязі. 
Зазначила, що наведений позивачем розрахунок не підтверджує реального розміру шкоди та не відповідає спеціальному порядку визначення збитків, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Сам факт наявності постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не звільняє позивача від обов`язку довести реальний розмір шкоди, причинний зв`язок між усіма заявленими пошкодженнями та ДТП.
Позивач посилається на висновок експерта №08/10/25, з якого неможливо встановити, яким саме способом, за якою методикою та за якою формулою експерт визначив матеріальний збиток у розмірі 403 775,76 грн, а також чи враховувалась при цьому вартість транспортного засобу після ДТП та вартість придатних залишків.
Фактично вартість ремонту майже дорівнює ринковій вартості автомобіля до ДТП. За таких обставин виникає питання економічної доцільності ремонту транспортного засобу та необхідності застосування спеціального порядку визначення шкоди, передбаченого ст. 30 Закону №1961-IV.
Висновок експерта не містить повного розрахунку шкоди за моделлю "вартість транспортного засобу до ДТП мінус вартість транспортного засобу після ДТП", що є принциповим у разі, коли вартість ремонту є співмірною з ринковою вартістю автомобіля. Саме тому заявлена сума 403775,76 грн. не може автоматично вважатися доведеним реальним розміром шкоди.
Позивач не надав суду вартості автомобіля після ДТП, вартості придатних залишків, доказів фактичного стану автомобіля після ДТП, доказів проведення чи не проведення ремонту, доказів реалізації транспортного засобу, доказів незмінності технічного стану автомобіля після ДТП, доказів фактичного понесення витрат на ремонт.
МТСБУ здійснило виплату 06.10.2025 на рахунок ФОП ОСОБА_3 , який здійснював ремонт транспортного засобу, що прямо підтверджується платіжною інструкцією та призначенням платежу. 
Водночас, огляд транспортного засобу експертом був проведений лише 14.10.2025, а сам висновок складений 31.10.2025.
Експерт оглядав транспортний засіб майже через п`ять місяців після ДТП, після проведення страхової виплати на користь СТО, розібраного автомобіля, що ставить під обґрунтований сумнів незмінність об`єкта дослідження та достовірність висновків щодо всіх пошкоджень. У фототаблицях, доданих до висновку, наявні демонтовані елементи, внутрішні конструкції, частково розібрані деталі кузова та внутрішніх вузлів автомобіля. При цьому відповідачем надаються фотоматеріали транспортного засобу безпосередньо після ДТП, які істотно відрізняються від стану автомобіля, зафіксованого експертом під час огляду вже розібраного транспортного засобу після початку ремонтних робіт.
Висновок №08/10/25 не є судовою експертизою, призначеною судом.
Відповідач не був присутній при огляді транспортного засобу, не повідомлявся про дату, час та місце проведення такого огляду, не мав можливості поставити питання експерту, надати свої зауваження чи заперечення щодо обсягу та характеру пошкоджень, не контролював об`єкт дослідження та не мав можливості перевірити незмінність технічного стану автомобіля.
За полісом ОСЦПВ №223800245 страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становила 160000 грн., одночасно був укладений договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів «Додаткова автоцивілка» №12-ДЦВ/EP-223800245 зі страховою сумою 200000 грн. Загальний обсяг страхового покриття щодо шкоди майну потенційно становив 360000 грн. Попри це МТСБУ здійснило лише часткову виплату у розмірі 158400 грн. Однак позивач не довів, чому МТСБУ була виплачена саме сума у розмірі 158400 грн., чи було здійснено повне врегулювання страхового випадку у межах наявного страхового покриття, чи не існували інші підстави для обмеження або зменшення страхової виплати, чи враховувались МТСБУ обставини щодо економічної недоцільності ремонту транспортного засобу, чи визначалась вартість придатних залишків самим МТСБУ, яким саме чином здійснювався розрахунок страхового відшкодування.
Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів «Додаткова автоцивілка» №12-ДЦВ/EP-223800245, страхова сума за цим договором становить 200 000 грн., вигодонабувачем за договором є третя особа, якій заподіяно шкоду внаслідок ДТП, а предметом договору є саме відповідальність особи, застрахованої за полісом ОСЦПВ, у випадку, якщо шкода перевищує ліміт відповідальності за основним договором ОСЦПВ.
Позивач отримав лише 158400 грн. у межах базового ОСЦПВ та, не реалізувавши належним чином право на додаткове страхове покриття у розмірі 200000 грн., звернувся безпосередньо до відповідача із вимогою про стягнення різниці. Однак така позиція суперечить самій природі інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
За таких обставин звернення безпосередньо до відповідача є передчасним, а заявлені вимоги є недоведеними, такими, що заявлені до неналежного відповідача у межах невичерпаного страхового покриття.
ДТП сталося 24.05.2025, а станом на дату подання даного відзиву 21.05.2026 річний преклюзивний строк для звернення із заявою про страхове відшкодування у межах договору «Додаткова автоцивілка» фактично спливає через декілька днів, що додатково підтверджує передчасність та необґрунтованість звернення позивача безпосередньо до відповідача без належної реалізації механізму страхового захисту.
Враховуючи недоведеність основних вимог, підстави для покладення судових витрат на відповідача відсутні.
Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21400 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
29.05.2026 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги. Зазначив, що відповідач посилається на норми Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка втратила чинність.
Позивач не заперечує, що пошкоджений автомобіль перебував та території СТО, а був частково розібраний для проведення дефектування, проте на момент огляду експертом не був відремонтований.
Позовні вимоги ґрунтуються на висновку експерта в частині визначення вартості відновлювального ремонту.
Відсутність актів виконаних робіт, чеків, накладних, рахунків СТО не є обов`язковими доказами для визначення та стягнення розміру завданої майнової шкоди.
У матеріалах висновку міститься копія запрошення відповідача та ТДВ «СК «Альфа-гарант» на огляд транспортного засобу, який був направлений засобами поштового зв`язку.
Висновок експерта, складений на замовлення позивача, є належним письмовим доказом. 
Посилання відповідача на фотоматеріали транспортного засобу після ДТП, які на її думку істотно відрізняються від стану автомобіля, зафіксованого експертом, є необґрунтованими. Автомобіль позивачем не відремонтований.
МТСБУ зобов`язане виконати договірні зобов`язання страховика, виключеного зі складу МТСБУ, лише за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
08.06.2026 адвокат Яценко О.В., яка діє в інтересах відповідачки, подала заперечення на відповідь на відзив, в яких виклала доводи, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву.
Відповідач до суду не прибула. 
Представник відповідача до участі в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку не приєдналась.
Заяв про розгляд справи без участі відповідача та її представника не надходило, причини неявки до суду не повідомлені.
За таких обставин неявка зазначених осіб не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Infinity QX60, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва серії СТО №774880.
24.05.2025 в м. Києві на просп. Науки відбулася ДТП за участю автомобіля Infinity QX60, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Peugeot 107, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 04.07.2025 у справі №752/13895/25 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, яке сталось 24.05.2025, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Peugeot 107, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом №223800245, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 160000 грн., франшиза - 1600 грн., строк дії договору з 03.10.2024 по 02.10.2025.
30.09.2024 між ОСОБА_5 та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» укладений договір страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR\\EP-223800245, за умовами якого предметом страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування (ТЗ, зазначеним у полісі ОСЦПВВНТЗ).
Страховий ризик: пошкодження або знищення ТЗ внаслідок ДТП, яка сталась без вини особи, допущеної до керування ТЗ та виключно за участю двох або більше ТЗ за умови, що всі її учасники є встановленими, цивільно-правова відповідальність усіх учасників ДТП застрахована на умовах страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, що здійснюється відповідно до Закону «Про ОСЦПВ» і виникла цивільно-правова відповідальність іншого/інших учасників зазначеної пригоди, ніж особа, допущена до керування ТЗ. Розмір страхової суми 160000 грн.
30.09.2024 між ОСОБА_5 та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» укладений договір страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів «Додаткова автоцивілка» №12-ДЦВ\EP-223800245, за умовами якого предметом страхування єпередача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування - відповідальність за шкоду, заподіяну страхувальником або іншою особою, допущеною до керування забезпеченим транспортним засобом (ТЗ, зазначеним у полісі ОСЦПВВНТЗ) на законних підставах під час експлуатації ТЗ.
13.03.2025 Національний банк України ухвалив рішення про застосування до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заходу впливу у вигляді анулювання ліцензій на здійснення страхової діяльностиів, про що МТСБУ повідомило позивача листом від 21.01.2026 №3-03/1398.
06.10.2025 МТСБУ виплатило на рахунок ФОП ОСОБА_3 кошти в розмірі 158400 грн. (виплата по справі №126064, згідно наказу № 3.2/29488 від 01.10.2025), що підтверджується копією платіжної інструкції від 06.10.2025 №31022.
Згідно з рахунком-фактурою від 15.10.2026, складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля Infinity QX60, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 9600 грн.
15.10.2025 ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_4 за оцінювання страхових вимог 9600 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.4584654022.1.
22.10.2026 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 укладений договір на оформлення документа про проведення експертного дослідження №08/10/2025, за умовами якого останній зобов`язався провести експертне дослідження автомобіля Infinity QX60, д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно з висновком експерта №08/10/2025 від 31.10.2025 станом на дату ДТП 24.05.2025 ринкова вартість КТЗ Infmity QX60. д.н.з. НОМЕР_3 , становить 821665,56 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 800957,65 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику КТЗ - 403775, 76 грн.
У висновку є застереження за підписом експерта про те, що він попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України.
Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вказано у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відноси, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування».
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
01 січня 2025 року введений в дію Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року №3720-ІХ (далі - Закон №3720-ІХ).
Відповідно до пункту 6 розділу VI Закону № 3720-ІХ договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.
Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Peugeot 107, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № 223800245 (строк дії до 02.10.2025).
Отже, в цьому випадку правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV,який втратив чинність 01.01.2025 у зв`язку з введенням в дію Закону України №3720-IX від 21.05.2024.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Абзацом 1 частини 1 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначено, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Пунктом 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:
Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з п. 20.3 Закону України №1961-IV у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.
Підпунктом «а» п. 41.2 ст. 41 Закону України №1961-IV визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до п. 52.1, 52.3, 52.5 ст. 52 Закону України №1961-IV членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.
Повне членство страховика в МТСБУ припиняється у разі позбавлення страховика - повного члена МТСБУ такого статусу, втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ або виключення такого страховика із членів МТСБУ.
Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц визначаючись щодо особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду у випадку, якщо страхова компанія позбавлена ліцензії, виключена з МТСБУ, перебуває в стані припинення, банкрутства, фактично не здійснює діяльності, з поміж іншого, дійшла таких висновків:
- наслідком анулювання ліцензії страхової компанії буде неможливість укладення такою компанією нових договорів страхування, а також внесення змін до чинних, а не позбавлення її зобов`язань за існуючими договорами. Зобов`язання такої компанії за укладеними раніше договорами не припиняються, тобто виплати страхового відшкодування повинні проводитися в повному обсязі, у тому числі за рахунок страхових резервів;
- у випадку укладення страховою компанією договору зі страхувальником після виключення із членства в МТСБУ відповідальність за спричинену шкоду у ДТП за цим страховим договором має нести винна особа. Особа, яка укладає договір зі страховою компанією, має діяти обачливо, з огляду на доступність інформації на сайті МТСБУ, та з`ясувати, чи має така страхова компанія членство в МТСБУ;
- у випадку нездійснення страхової діяльності, позбавлення ліцензії та/або виключення страховика зі складу МСТБУ він зобов`язаний виконати всі договірні зобов`язання з відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, укладеними до цього;
- МТСБУ зобов`язане відшкодувати шкоду, спричинену потерпілим, за певних умов, зокрема, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (пп. «ґ» ч. 1 ст. 41 Закону України №1961-IV), а за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ у таких самих випадках (пп. «а» п. 41.2 ст. 41 цього Закону);
- МТСБУ має зобов`язання на відшкодування шкоди замість страховика лише у випадку визнання його банкрутом та/або ліквідації. При цьому немає значення, чи це було підставою для його виключення із числа членів МТСБУ та/або позбавлення його повного членства;
- у випадку припинення членства страховика в МТСБУ (виключення з числа членів та/або позбавлення повного членства) у зв`язку з банкрутством та ліквідацією, МТСБУ зобов`язане здійснити регламентні виплати на підставі переданих до нього матеріалів усіх укладених договорів обов`язкового страхування у випадку недостатності коштів і майна страховика для здійснення страхових виплат;
- МТСБУ відповідно до Закону України №1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи;
- Закон України №1961-IV не передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах.
МТСБУ відповідно до Закону України №1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи. У разі початку процедури банкрутства страховика, потерпіла особа може звернутися з вимогою про відшкодування шкоди у процедурі, передбаченій Кодексом України з питань банкрутства, та захистити своє право на відшкодування шкоди в такий спосіб. Закон не передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах (такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01.02.2024 у справі №917/1093/21).
Судом встановлено, що 24.05.2025 з вини відповідачки сталась ДТП, в якій був пошкоджений транспортний засіб Infmity QX60. д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є позивач.
Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Peugeot 107, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до полісу №223800245була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», якому 13.03.2025 Національний банк України анулював ліцензію на здійснення страхової діяльності, то МТСБУ виконало обов`язок та здійснило регламентну виплату позивачу на підставі переданих до нього матеріалів усіх укладених договорів обов`язкового страхування в розмірі 158400 грн. (в межах страхової суми за відрахуванням франшизи).
При цьому МТСБУ має обов`язок здійснити страхове відшкодування тільки за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до полісу №223800245. МТСБУ не має обов`язку здійснювати виплати за додатковими добровільними договорами, укладеними між відповідачкою та ТДВ «СК «Альфа-Гарант».
Згідно з висновком експерта №08/10/2025 від 31.10.2025 станом на дату ДТП 24.05.2025 ринкова вартість КТЗ Infmity QX60. д.н.з. НОМЕР_3 , становить 821665,56 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 800957,65 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику КТЗ - 403775,76 грн.
У висновку є застереження за підписом експерта про те, що він попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України.
Отже, зазначений висновок є належним, достовірним та допустимим доказом, який приймається судом.
Зазначений висновок спростовує доводи представника відповідача, щодо того, що вартість відновлювального ремонту перевищує вартість матеріального збитку.
Виходячи з приписів статті 22 та абзацу 1 частини 1 статті 1192 ЦК України суд визначає розмір збитків, які підлягають відшкодуванню позивачу відповідно до реальної вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, тобто в розмірі 403775,76 грн. 
З цієї суми підлягає відрахуванню сума страхового відшкодування, отриманого позивачем, в розмірі 158400 грн. Отже, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування становить 245375,76 грн. і підлягає стягненню з відповідачки, з вини якої була спричинена шкода позивачу.
Також відповідач повинна сплатити франшизу в розмірі 1600 грн., яка страховиком не відшкодовується.
Отже, вищенаведене повністю спростовує доводи сторони відповідача, якими обґрунтовувались заперечення проти заявлених позовних вимог. Оскільки ці заперечення не узгоджуються з доводами і висновками викладеними вище, суд їх відхиляє як необґрунтовані.
Загалом з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 246975,76 грн. (245375,76 грн. +1600 грн. = 246975,76 грн.).
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2469,76 грн. та витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 9600 грн., які документально підтверджені.
Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 246975 двісті сорок шість тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 76 коп., судовий збір у розмірі 2469 (дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять) грн.76 коп., витрати, за проведенням експертного дослідження в розмірі 9600 (дев`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп. 
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Рішення складене 11.09.2026.

Суддя         Ж. І. Кордюкова