ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.09.2026 | Справа № 910/8315/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Комунального закладу "Високопільський опорний заклад загальної середньої освіти" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консультпан" про стягнення 133 027,65 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2026 року Комунальний заклад "Високопільський опорний заклад загальної середньої освіти" (далі - Заклад) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Консультпан" (далі - Товариство) вартості невикористаних позивачем талонів на отримання паливно-мастильних матеріалів за укладеним між сторонами договором про закупівлю від 11 листопада 2024 року № 16. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 липня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.
14 липня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача на виконання вимог вказаної ухвали надійшла оновлена позовна заява від 13 липня 2026 року з доданими до неї документами для усунення недоліків позовної заяви. У зазначеній заяві Заклад просив стягнути з відповідача 133 027,65 грн попередньої оплати за вказаним договором.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 липня 2026 року вищенаведену позовну заяву Закладу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8315/26 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).
Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у разі, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
За приписами частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Судом встановлено, що ухвала про відкриття провадження в справі від 15 липня 2026 року була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 16 липня 2026 року (12 година 02 хвилини), що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про доставку відповідного електронного листа.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 15 липня 2026 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Проте Товариство в установлений строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.
Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
18 серпня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати, у якій останній повідомив про те, що ціна позову не змінилась, спірна заборгованість відповідачем погашена не була.
Будь-яких інших заяв чи клопотань, зокрема, по суті спору, від сторін справи не надходило.
Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами проведення закупівлі дизельного палива № UA-2024-10-30-01149-a, на підставі приписів Закону України "Про публічні закупівлі", між Закладом і Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерференц Систем" (яке змінило своє найменування на Товариство) було укладено договір про закупівлю від 11 листопада 2024 року № 16, за умовами якого останнє взяло на себе обов`язок поставити у власність позивача нафтопродукти, визначені у специфікації (додаток № 1), зокрема: дизельне паливо у кількості 3 840,00 літрів, за ціною 40,83 грн без ПДВ за 1 літр, на загальну суму 188 160,00 грн з ПДВ, а Заклад - прийняти й оплатити вартість зазначених нафтопродуктів на умовах цього правочину.
Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх печатками.
Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. договору постачання палива здійснюється з використанням талонів через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), визначених у переліку АЗС (додаток № 2), з наданням підтверджуючих для цієї операції документів (касових чеків). Обсяг закупівлі палива може бути зменшений, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу фінансування видатків покупця. Якщо сторони домовилися змінити обсяг закупівлі, це узгоджується шляхом підписання відповідних додаткових угод до договору. 
За пунктами 2.1., 2.2. вказаного правочину загальна ціна (вартість) палива визначається у специфікації, включає податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені законодавством України, та складає 188 160,00 грн з ПДВ.
Пунктами 3.1., 3.2. договору передбачено, що покупець здійснює оплату за паливо в безготівковому порядку за фактом його постачання. Датою здійснення будь-яких платежів за цим правочином є дата списання відповідних коштів з розрахункового рахунку покупця. Розрахунки за паливо здійснюється впродовж 10-ти банківських днів з дати поставки (передачі) палива та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. 
Строк поставки талонів визначається у специфікації. Передача (відпуск) палива згідно поставленим талонам здійснюється на АЗС постачальника, перелік яких визначено в додатку № 2. Передача палива (відпуск) здійснюється по факту пред`явлення покупцем (уповноваженим представником покупця) талону. Талон є документом встановленого зразка та форми, одноразового використання, що посвідчує право власності покупця та/або уповноваженого представника покупця на одержання певної кількості (обсягу) та певної марки палива на АЗС. Талон на пальне виготовляється на: паперовому носії; глянцевому паперовому носії, ламінованого плівкою; пластиковому носії, містить емблему торгової марки, вказівку на вид (марку) палива та номінал. На талон нанесено штрих-код, голографічне зображення та інші ступені захисту. Талон є товарно-розпорядчим документом на паливо, на підставі якого здійснюється відпуск палива на АЗС. Талон на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом. Відпуск палива здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442, Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за № 805/15496, та Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 4 червня 2007 року № 271/121, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 липня 2007 року за № 762/14029 (пункти 4.1., 4.2. договору).
За пунктами 5.3., 5.4. вказаного правочину постачальник зобов`язується здійснювати безоплатний обмін талонів на нові за тим же, чи за іншим (по узгодженню з покупцем) номіналом, у разі закінчення строку їх дії або проведення оновлення, переобліку, вилучення з обігу, блокування чи інших дій з боку постачальника щодо виданих талонів. Умови заміни талонів, узгоджені з покупцем, затверджуються додатковою угодою. У разі закінчення строку дії талонів за договором, постачальник відповідно до письмової заявки покупця забезпечує протягом 5-ти робочих днів безкоштовний обмін талонів рівнозначного номіналу з урахуванням коливання ціни на паливо.
Відповідно до пунктів 6.1.-6.5. договору передача талонів та перехід права власності на відповідну кількість (обсяг) та асортимент палива засвідчуються підписаною сторонами видатковою накладною. Передача талонів здійснюється в момент підписання сторонами видаткової накладної. З моменту переходу до покупця права власності на паливо та до моменту його фактичного отримання на АЗС, пальне перебуває на повному відповідальному безкоштовному зберіганні у постачальника. Місце поставки палива шляхом передачі талонів визначається у специфікації, а безпосередня передача (відпуск) палива - через АЗС, що визначені в додатку № 2. Обов`язок постачальника щодо фактичної передачі (відпуску) палива вважається виконаним з моменту передачі (відпуску) такого палива на АЗС, що підтверджується касовим (фіскальним) чеком. Постачальник зобов`язується забезпечити наявність та відпустити у роздріб (передати) визначену (зазначену) у талоні кількість (обсяг) та асортимент палива за першою вимогою покупця по факту пред`явлення ним талону на відповідній АЗС згідно з умовами цього договору. Оператор АЗС після завершення відпуску палива покупцю (уповноваженому представнику) зобов`язаний видати касовий (фіскальний) чек, у якому зазначаються: дата, місце, час обслуговування, марка та кількість (обсяг) відпущеного палива. Строк дії талонів на видачу палива визначається у специфікації. У разі закінчення строку дії талонів на видачу палива, постачальник зобов`язаний провести їх обмін на талони з діючим строком або повернути сплачені кошти.
Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками (за наявності) та діє до дати, зазначеної у специфікації. Припинення дії договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за цим правочином (пункт 14.1. договору).
У специфікації сторони погодили строк поставки товару - 5 календарних днів з дати підписання договору. 
Судом встановлено, що на виконання умов спірного правочину відповідач передав, а Заклад - прийняв й оплатив обумовлені договором талони на паливо-мастильні матеріали, а саме: дизельне паливо у кількості 3 840 літрів за ціною 49,00 грн з ПДВ за 1 літр на загальну суму 188 150,00 грн з ПДВ. Вказані обставини підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: підписаної уповноваженими представниками сторін і скріпленої їх печатками видаткової накладної від 12 листопада 2024 року № 1967 на суму 188 160,00 грн; рахунка на оплату від 12 листопада 2024 року № 1309 на суму 188 160,00 грн; платіжної інструкції від 15 листопада 2024 року № 339 на суму 188 160,00 грн (оплачено з використанням системи дистанційного обслуговування "Клієнт Казначейства-Казначейство" 20 листопада 2024 року).
Як зазначав Заклад у своєму позові (з урахуванням заяви про усунення недоліків позову), за вищевказаною видатковою накладною відповідач передав Закладу бланки-дозволи (талони) на пальне: № 7921000900608309 з номіналом 1 000,00 літрів дизельного палива; № 7921000900608283 з номіналом 1 000,00 літрів дизельного палива та № 7921000900608291 з номіналом 714,85 літрів дизельного палива, які підлягали отоваренню на АЗС мережі "Укрнафта". Копії вказаних талонів містяться в матеріалах справи. Однак, під час спроби Закладу отримати пальне на вказаних АЗС було виявлено, що талони № 7921000900608309, № 7921000900608283 та № 7921000900608291 не ідентифікуються системою (відображають нульовий залишок), що унеможливило фактичне отримання оплаченого позивачем товару на загальну суму 133 027,65 грн. 
У зв`язку з цим Заклад звертався до відповідача з: вимогою-претензією від 23 березня 2026 року № 31, повторними вимогами (претензіями): від 29 квітня 2026 року № 43 та від 22 травня 2026 року № 58, - у яких просив протягом п`яти робочих днів з моменту отримання вимоги здійснити безоплатний обмін несправних талонів на нові аналогічного номіналу або забезпечити їх розблокування для негайного використання, а в разі неможливості заміни - повернути вартість оплачених, але фактично непоставлених паливно-мастильних матеріалів. Копії вказаних вимог-претензій з доказами їх направлення відповідачу засобами поштового зв`язку, а також на електронну адресу останнього, зазначену в договорі, містяться в матеріалах справи. Однак, ці вимоги-претензії були залишені Товариством без відповіді та задоволення.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, предметом яких є поставка товару.
Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до приписів статті 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці й покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Судом встановлено, що предметом спірного договору є саме поставка товару - паливно-мастильних матеріалів. Натомість талон, у розумінні вказаного правочину, - є лише документом, який надає замовнику право на отримання товару. 
Відповідно до пункту 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442, торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів. Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) у визначеному законодавством порядку. Разом із продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
За пунктом 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Отже, талон, за приписами чинного законодавства, є документом, який засвідчує право його власника отримати паливно-мастильні матеріали на АЗС.
При цьому, пунктом 6.3. договору прямо передбачено, що обов`язок відповідача з фактичної передачі палива вважається виконаним виключно з моменту передачі (відпуску) такого палива на АЗС.
Відповідно до частини 1 статті 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
За приписами частини 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України).
Можливість обрання варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.
Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року в справі № 918/631/19.
При цьому, зі змісту спірного договору вбачається, що право власності на товар до позивача переходить в день передачі талонів, однак до моменту його фактичного отримання на АЗС він перебуває на зберіганні у відповідача.
За змістом частини 1 статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.
Відповідно до статті 948 ЦК України поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.
Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості (частина 1 статті 949 ЦК України).
У матеріалах справи наявні копії невикористаних талонів на загальну суму 133 027,65 грн. Водночас, докази виконання відповідачем умов договору в частині передачі позивачу товару зі зберігання на вказану суму або повернення Закладу відповідної суми грошових коштів матеріали справи не містять.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідач не надав жодних доказів на спростування того, що позивач отримав спірні паливно-пастильні матеріали, що є предметом договору від 11 листопада 2024 року № 16, а невикористані Закладом талони на паливно-мастильні матеріали були передані іншим постачальником. Докази передачі Товариством на виконання умов укладеного із Закладом правочину інших талонів/карток (на інший вид паливно-мастильних матеріалів або іншого номіналу) у матеріалах справи також відсутні й відповідачем надані не були.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 133 027,65 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед Закладом, а також доказів поставки (видачі) паливно-мастильних матеріалів на цю суму, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до Товариства про стягнення зазначеної суми боргу. У зв`язку з цим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, позов Закладу підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 3 328,00 грн.
При цьому, відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі, - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відтак, за чинним законодавством позивач мав сплатити за подання через систему "Електронний суд" до суду цієї позовної заяви судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (3 328,00 х 0,8).
Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом Заклад сплатив 3 328,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції від 9 липня 2026 року № 332 на вищевказану суму.
Частиною 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у випадках, установлених, зокрема, пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.
Зважаючи на відсутність у матеріалах справи заяви позивача про повернення йому надмірно сплаченої суми судового збору, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання по суті на час прийняття даного рішення.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Консультпан" (03146, місто Київ, вулиця Гната Юри, будинок 20; ідентифікаційний код 45067285) на користь Комунального закладу "Високопільський опорний заклад загальної середньої освіти" (74000, Херсонська область, Бериславський район, селище Високопілля, вулиця Енергетична, будинок 3; ідентифікаційний код 24752621) 133 027 (сто тридцять три тисячі двадцять сім) грн 65 коп. основної заборгованості та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 вересня 2026 року.

Суддя  Є.В. Павленко