Справа № 420/12656/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бжассо Н.В., 
за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,
за участі сторін:
представника позивача: Іскренка О.С. (згідно з ордером)
представника відповідача: Коротких О.М.(згідно витягу з ЄДРПОУ),
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одеса за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, за результатом розгляду якого позивач просить суд:
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.04.2026 № 29534000706 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 6 409 183,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 602 295,75 грн., № 317/34-00-07-03 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 204 000,00 грн. за порушення порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій, а також, № 318/34-00-07-03 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 66 000,00 грн. за порушення строків подання інформації про обіг пального.
В обґрунтування адміністративного позову сторона позивача зазначає, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2023 по 30.09.2025, за результатами якої складено Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» від 02.03.2026 № 135/34-00-07-06/44882553. На підставі висновків акту перевірки, без врахування заперечень позивача, відповідачем прийнято спірні ППР. Представник позивача вказує, що висновки Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про порушення ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» вимог пунктів 7, 12, 13, 14 МСБО 16 «Основні засоби», пунктів 29– 32 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів №561, а також пунктів 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України не є такими, що ґрунтуються на нормах права та фактичних обставинах справи, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення від 07.04.2026 № 29534000706 не може вважатися законним та підлягає скасуванню. На думку сторони позивача, наведені висновки контролюючого органу є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на неправильному застосуванні положень міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та на довільній перекваліфікації витрат Товариства на ремонт і технічне обслуговування об`єктів у капітальні інвестиції. Представник позивача вказує, що керівником було прийнято обґрунтоване рішення про віднесення витрат до поточного ремонту, що зафіксовано в обліковій політиці та регістрах бухгалтерського обліку. Контролюючий орган не має правових підстав для довільної перекваліфікації цих витрат без належного доведення факту модернізації. Також, сторона позивача вказує, що висновки Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про порушення ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» вимог пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України в частині нібито несвоєчасного формування та подання даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби, а також про добові обсяги отриманого та реалізованого пального (обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°С, заслуговують критичної оцінки, а податкове повідомлення-рішення від 07.04.2026 № 318/34-00-07-03 підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки довідку про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального за звітну добу 22.02.2025 ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» подало протягом операційного часу 23.02.2025 через сервіс «Електронний кабінет платника податків». Також, представник позивача вказує на протиправність податкового повідомлення рішення від 07.04.2026 № 317/34-00-07-03 згідно з яким, ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» допущено порушення вимог пункту 11 статті 3 Закону України №265/95-ВР, яке полягає у неправильному зазначенні коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД під час проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій на автозаправних станціях Товариства, оскільки в акті перевірки контролюючий орган не довів, що зазначення іншого коду УКТ ЗЕД у розрахунковому документі призвело до неможливості ідентифікації товару або спотворення змісту господарської операції. Навпаки, з матеріалів перевірки вбачається, що розрахункові операції здійснювалися через РРО, фіскальні чеки формувалися, товар ідентифікувався за найменуванням та ціною, а претензія податкового органу стосується виключно класифікації товару за кодом УКТ ЗЕД. При цьому визначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД є питанням товарної класифікації, яке потребує аналізу характеристик товару, його опису, об`єму, упаковки та інших класифікаційних ознак. В акті перевірки контролюючим органом не наведено аналізу характеристик конкретних товарів, не обґрунтовано правильний код УКТ ЗЕД для відповідних товарів та не доведено, що код, зазначений у фіскальних чеках, є неправильним.
Ухвалою суду від 19.05.2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.06.2026 року.
05.06.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків адміністративний позов не визнає та не погоджується з доводами позивача, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Представник відповідача зазначає, що Перевіркою встановлено, що Позивач в порушення п. 7, п. 12-14 МСБО 16 «Основні засоби», п. 29-32 Методрекомендації № 561, п. 44.1, 44.2 ст. 44 ПК України, безпідставно відніс до складу витрат звітних періодів по рахунку 93 «Витрати на збут» вартість робіт, які за своїм характером є капітальним ремонтом, реконструкцією та поліпшенням основних засобів, що повинні збільшувати первісну вартість об`єктів основних засобів рахунки 15 «Капітальні інвестиції» та 10 «Основні засоби». Внаслідок цього Позивачем завищено витрати та занижено фінансовий результат до оподаткування за перевірений період на суму 31 517 712 грн., з урахуванням часткового задоволення заперечень Позивача. Відповідно занижено податок на прибуток на загальну суму 5 673 187 грн., у тому числі: за 4 кв. 2023 року – 1 515 940 грн.; за 2024 рік – 2 417 586 грн.; за три квартали 2025 року – 1 739 661 грн. Крім того, Позивачем в уточнюючому розрахунку за 2024 рік не збільшено податкове зобов`язання по рядку 29 на суму 735 996 грн., що є окремим порушенням п. 50.1 ст. 50 ПК України. Дане порушення впливає на суму податкового повідомлення-рішення Форми «Р» від 07.04.2026 року №29534000706, оскільки ця сума врахована в загальному донарахуванні податку на прибуток. Так, ході проведення перевірки було встановлено безпідставне віднесення позивачем до складу 93 рахунку «Витрати на збут» звітних періодів 4 кв. 2023 р, 2024 рік, три квартали 2025 року, витрат пов`язаних з проведенням капітальних ремонтів виробничих потужностей (споруд та виробничого обладнання) підприємства, які повинні відноситися до капітальних робіт та збільшувати вартість основних фондів. Так, за даними бухгалтерського обліку по рахунку 10 «Основні засоби» на балансі ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» обліковуються орендовані споруди та виробниче обладнання. ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» протягом 4 кв. 2023, 2024 та трьох кварталів 2025 року проводило ремонтні роботи виробничих об`єктів та виробничого обладнання і з залученням сторонніх підрядних організацій. Згідно наданих до перевірки актів виконаних робіт проводились капітальні ремонти об`єктів нерухомості (АЗС), а саме: ремонти фасадів, встановлення дверей та вікон (скління), ремонт фундаментів, ремонт приміщень, ремонт крівлі, ремонт стелі та інше, що за своїм змістом та характеристиками, за результатами дослідження первинних документів, відповідали умовам капітального ремонту. При цьому, в бухгалтерському обліку операції відображено проведеннями Дт 93 «Витрати на збут» Кт 631. Позивач стверджує, що загальна сума порушення за актами ТОВ «КОДПРОЄКТ» має бути зменшена, оскільки 4 412 272,16 грн. - це додаткові угоди, а не акти виконаних робіт, а 1 313 150,92 грн. - це суми, які фактично віднесені до капітальних інвестицій. Відповідач при розгляді заперечень вже врахував належне оформлення та облік витрат, зменшивши загальну суму порушення. Додаткові угоди, зазначені Позивачем, не є самостійними актами виконаних робіт, однак у додатку 25 до акта перевірки наведено конкретні акти приймання-передачі наданих послуг з номерами та датами, які підтверджують виконання робіт. Посилання на додаткові угоди було технічним, але фактичні суми порушення ґрунтуються на первинних документах актах. Щодо сум 1 313 150,92 грн., які Позивач нібито відніс до рахунку 1522, то відповідні акти № 0107-1 від 29.01.2025, № KODS_1146 від 20.06.2025, № KODS_0505 від 16.06.2025 були надані Позивачем лише з запереченнями до акта перевірки та після їх розгляду комісією частково враховані та виключено зі складу порушення. Решта сум за актами, які Позивач вважає поточним ремонтом (7 481 715,68 грн.), обґрунтовано залишено в складі порушення, оскільки вони стосуються робіт, які за своїм змістом є капітальними (реконструкція фасадів, зміна дизайну, заміна конструкцій тощо). Також, Позивач стверджує, що витрати за актами з ТОВ «ТЕКА», ТОВ «ВЕСТА», ТОВ «СК ПЕТРОЛІУМ» загалом на суму 7 078 226,22 грн. є поточними ремонтами, а частина з них взагалі компенсована орендодавцями. Аналіз актів виконаних робіт за цими контрагентами свідчить про виконання робіт, які є капітальним ремонтом (заміна перегородок, облицювання плиткою, заміна інженерних систем, монтаж вентиляції, електромонтаж, фасадні роботи). Жоден з актів не містить посилань на «поточний ремонт» як на вид робіт – це визначення надане самим Позивачем в обліку. Однак назва рахунку в бухгалтерському обліку не змінює економічної сутності операції. Відповідно до п. 6 П(С)БО 7, первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо). Виконані роботи підпадають під ці ознаки. Щодо компенсації витрат орендодавцями, то Позивачем не надано доказів того, що така компенсація відбулася до закінчення перевіреного періоду 30.09.2025. Навіть якщо компенсація мала місце, вона не впливає на обов`язок орендаря капіталізувати витрати на поліпшення орендованого майна, оскільки відповідно до п. 21 Методрекомендацій № 561 такі витрати формують новий об`єкт основних засобів (незалежно від джерела подальшого відшкодування). Якщо орендодавець компенсує витрати, то це відображається як дохід орендаря, але не змінює факту створення активу. Позивач стверджує про технічну помилку, а саме подвійне відображення суми 323 423,84 грн. за актами № 323 від 31.10.2024 та № 394 від 31.12.2024. Щодо акту № 323 від 31.10.2024 року не здійснювалось подвійне відображення, а щодо акту № 394 від 31.12.2024 необхідно зазначити, що існує 2 акти. Один складено за адресою: м. Одеса, просп. Маршала Жукова (Небесної сотні), буд 30 (АЗС 55), а другий за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, буд 40 (АЗС 56). Більш того, Позивач не довів, що ця помилка була допущена саме в обліку, а не в поданих документах до перевірки. У будь-якому разі, це не спростовує самого факту, що роботи, зазначені в цих актах, мають капітальний характер. Перевіркою встановлено, що Позивачем подано уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за 2024 рік від 29.09.2025, однак у рядку 29 не відображено суму збільшення податкового зобов`язання на 735 996 грн. Це порушення вплинуло на суму донарахування за ППР № 29534000706, оскільки загальне заниження податку на прибуток за 2024 рік визначено в розмірі 2 417 586 грн. до якого входить і ця сума. Тому, окремих вимог щодо цього порушення в межах даного позову не заявляється, однак воно підтверджує системний характер порушень податкового законодавства Позивачем. Згідно аналізу баз даних контролюючого органу встановлено, що Позивачем були подані довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального з порушенням строків, а саме, за звітну добу 22.02.2025 фактично подані відомості 24.02.2025 року по 66 акцизних складах. Також, додаток 22 до акта перевірки містить вичерпний перелік АЗС та характер допущених порушень (невірне зазначення кодів УКТ ЗЕД). Позивач не надав суду жодних доказів на спростування цих даних, наприклад, копій фіскальних чеків із правильними кодами. Отже, твердження про відсутність доказів є необґрунтованим.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позов, згідно з якою, саме по собі використання у договорах чи актах термінів «реконструкція», «капітальний ремонт» або «поліпшення» не свідчить про необхідність капіталізації відповідних витрат. Фактично всі висновки контролюючого органу зводяться до формального аналізу назв робіт без дослідження їх економічної сутності. Більше того, значна частина об`єктів, щодо яких здійснювалися відповідні роботи, використовується Позивачем на підставі договорів оренди, укладених із ТОВ «ТЕКА», ТОВ «ВЕСТА» та ТОВ «СК ПЕТРОЛІУМ». Виконані роботи були спрямовані на підтримання орендованого майна у належному технічному стані та забезпечення його подальшої експлуатації. При цьому Відповідач фактично проігнорував надані Позивачем документи щодо компенсації частини таких витрат власниками майна, що підтверджує відсутність у позивача самостійного економічного ефекту від виконаних робіт. Також, щодо порушення позивачем вимог пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, представник позивача вказав, що наведений відповідачем аргумент фактично зводиться до оцінки особи платника податків, а не до оцінки спірних господарських операцій та доказів, що їх підтверджують. Такий підхід суперечить принципам індивідуальної відповідальності платника податків та об`єктивного дослідження обставин справи.
Ухвалою суду від 07.07.2026 року, яка занесена до протоколу підготовчого засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.07.2026 року. 
Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, з підстав зазначених у відзиві на позов.
Суд, вислухав представників сторін, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.
Суд встановив, що на підставі п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. п. 69.2-2 п. п. 69.35-1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, на підставі наказу південного МУ ДПС по роботі з ВПП від 01.10.2025 № 254, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів, передбачених Податковим кодексом України, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи за період діяльності з 01.10.2023 по 30.09.2025. 
За результатами проведеної перевірки складено акт від 02.03.2026 № 135/34-00-07 06/44882553. 
Згідно з висновками акта перевірки, перевіркою встановлено порушення ТОВ «ВСТ ОЙЛ»:
п. 7, п.12, п.13, п.14 МСБО 16 «Основні засоби» та пункту 29, п. 30, п. 31, 32 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів № 561 (далі Методрекомендації № 561), пунктів 44.1 44.2 статті 44 ПК України позивачем завищено витрати 4 кв. 2023р., 2024 року, та три квартали 2025 року на суму 38 390 228 грн.
Перевіркою повноти визначення фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток) за період з 01.10.2023 по 30.09.2025 встановлено його заниження всього у сумі 38390228 грн., у тому числі:- 4 кв. 2023 р. – 8 421 891 грн.- 2024 рік – 13 754 458 грн.;- за три квартали 2025 року – 16 213 879 грн. 
Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.10.2023 по 30.09.2025 встановлено його заниження всього на суму 6 910 241 грн., у тому числі:- за 4кв. 2023 р. – 1 515 940 грн. - за 2024 рік – 2 475 802 грн., - за три квартали 2025 року – 2 918 498 грн.; 
п. 50.1 ст 50 Податкового кодексу України в уточнюючому розрахунку по податку на прибуток за 2024 р. не збільшено податкове зобов`язання по податку на прибуток по рядку 29 на суму 735996 грн.; 
пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України позивачем сформовано дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° C з порушенням строків; 
п.11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» невірно зазначено коди товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД під час проведення розрахункових операцій на АЗС. 
18.03.2026 року ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» подало заперечення № 102 до акта перевірки.
Комісією з питань розгляду заперечень Південного МУ ДПС по роботі з ВПП розглянуто вказані заперечення, за результатами чого надано відповідь на заперечення від 01.04.2026 № 991/6/34-00-07-06, згідно з якою висновки акта перевірки викладено в наступній редакції: встановлено порушення ТОВ «ВСТ ОЙЛ»:
- п. 7, п.12, п.13, п.14 МСБО 16 «Основні засоби» та пункту 29, п. 30, п. 31, 32 Методрекомендацій № 561, пунктів 44.1 44.2 статті 44 ПКУ, платником податків завищено витрати 4 кв. 2023р., 2024 року, та три квартали 2025 року на суму 31 517 712 гривні.
Перевіркою повноти визначення фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток) за період з 01.10.2023 по 30.09.2025 встановлено його заниження всього у сумі 31517712 грн., у тому числі:- 4 кв. 2023 р. – 8 421 891 грн.- 2024 рік – 13 431 035 грн.;- за три квартали 2025 року – 9 664 786 грн.
Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.10.2023 по 30.09.2025 встановлено його заниження всього на суму 5 673 187 грн., у тому числі:- за 4кв. 2023 р. – 1 515 940 грн.- за 2024 рік – 2 417 586 грн., - за три квартали 2025 року – 1 739 661 грн.
- п. 50.1 ст 50 Податкового кодексу України в уточнюючому розрахунку по податку на прибуток за 2024 р. не збільшено податкове зобов`язання по податку на прибуток по рядку 29 на суму 735996 грн.;
- пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» сформовано дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° C з порушенням строків;
- 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» невірно зазначено коди товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД під час проведення розрахункових операцій на АЗС. 
На підставі акта перевірки, висновку від 01.04.2026 № 19/61-26/34-00-07-06 та відповіді на заперечення від 01.04.2026 № 991/6/34-00-07-06 контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:
- податкове повідомлення–рішення від 07.04.2026 № 29534000706 (Форма «Р») про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 6 409 183,00 грн та застосування суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 602 295,75 грн (всього 8 011 478,75 грн);
- податкове повідомлення–рішення від 07.04.2026 № 318/34-00-07-03 (Форма «ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 66 000,00 грн за порушення граничних строків подання добових довідок про обіг пального;
- податкове повідомлення–рішення від 07.04.2026 № 317/34-00-07-03 (Форма «ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 204 000,00 грн за порушення режиму програмування РРО (неправильне зазначення коду УКТ ЗЕД для алкогольних напоїв.
ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що належать до скасування.
Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення–рішення від 07.04.2026 № 29534000706 (Форма «Р») про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 6 409 183,00 грн та застосування суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 602 295,75 грн (всього 8 011 478,75 грн), суд зазначає наступне.
Так з огляду на зміст акту перевірки від 02.03.2026 № 135/34-00-07 06/44882553, під час проведення перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» вимог пунктів 7, 12, 13, 14 МСБО 16 «Основні засоби», пунктів 29– 32 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів №561, а також пунктів 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, шляхом завищення витрати за 4 квартал 2023 року, 2024 рік та три квартали 2025 року, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування за період з 01.10.2023 по 30.09.2025.
Вказані порушення відповідач обґрунтовує тим, що надані до перевірки первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ «РЕДЖІБУД», ТОВ «КОДПРОЄКТ», ТОВ «ТЕКА», ТОВ «ВЕСТА», ТОВ «СК ПЕТРОЛІУМ» свідчать про виконання на орендованих позивачем автозаправних станціях робіт, які є капітальним ремонтом, витрати за якими позивач неправомірно відніс до поточного ремонту.
Суд встановив, що 03.10.2024 ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» уклало з ТОВ «РЕДЖІБУД» (попереднє найменування юридичної особи – ТОВ «БК РЕДЖИБУД») договір генерального підряду№ 03-10/24-1, відповідно до п. 1.1 якого, предметом договору є капітальні роботи з реконструкції автозаправних станцій. 
Додатковими угодами № 1 № 2, № 3, № 4 конкретизовано об`єкти та види робіт.
На підтвердження факту здійснення господарських операцій за вказаним договором генерального підряду та додатковими угодами надано акти виконаних робіт.
Також, 17.02.2023 ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» уклало ТОВ «КОДПРОЄКТ» договір генерального підряду № 17-02/23/1, відповідно до п. 1.1 якого, предметом договору є капітальні роботи з реконструкції автозаправних станцій. 
Додатковою угодою № 1 передбачено надання послуг з реконструкції з використанням рекламних матеріалів та внутрішніх робіт. 
На підтвердження факту здійснення господарських операцій за вказаним договором генерального підряду та додатковими угодами надано акти виконаних робіт.
Також, як до перевірки, так і суду надано договори найму (оренди) з ТОВ «ТЕКА», ТОВ «ВЕСТА», ТОВ «СК ПЕТРОЛІУМ», за умовами яких позивач орендує у вказаних юридичних осіб АЗС.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 131 статті 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Згідно пункту 135.1. статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
За правилами встановленими пунктом 138.2. статті 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суму розрахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;
на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів та/або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;
на суму дооцінки основних засобів та/або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму вигід від відновлення корисності основних засобів та/або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об`єкта невиробничих основних засобів та/або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об`єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.
Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності.
Згідно частини третьої статті 12-1 Закону № 996-XIV підприємства (крім публічних акціонерних товариств, банків, страховиків, а також підприємств, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України), самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності.
Пунктом 1 положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, встановлено, що це Положення (стандарт) визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.
Відповідно до пункту 2 положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, визначено, що норми цього Положення (стандарту) застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі - підприємства) незалежно від форм власності (крім банків, бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності).
Відповідно до пункту 14 П(С)БО 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв`язку з частковою ліквідацією об`єкта основних засобів.
Згідно з пунктом 15 П(С)БО 7 "Основні засоби" витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.
Рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе в майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат (пункт 30 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561).
За положеннями пунктів 30, 31, 32 Методичних рекомендацій витрати на капітальний ремонт об`єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою замортизованою частиною (компонентом) основних засобів. Витрати на ремонт можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобов`язання (необхідність) підприємства здійснити в майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання. Наприклад, у разі придбання будівлі, яка потребує ремонту, витрати на ремонт приймаються на збільшення первісної вартості цієї будівлі до суми, яка може бути відшкодована від використання будівлі в майбутньому.
Вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.
Прикладами такого поліпшення є:
а) модифікація, модернізація об`єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності;
б) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг);
в) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати;
г) добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.
Витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.
При цьому, пункт 29 Методичних рекомендацій № 561 надає право керівнику підприємства самостійно визначати, чи є роботи поліпшенням або поточним ремонтом, з урахуванням результатів аналізу наявної ситуації та істотності таких витрат.
Отже, у чинному законодавстві щодо обліку основних засобів відсутні визначення капітальний або поточний ремонт. Всі витрати по ремонту (капітальний та поточний) підприємство може віднести на поточні витрати.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 04 січня 2023 року у справі № 640/10524/20, від 28.02.2018 у справі № 821/1496/16.
Як встановлено судом, витрати на ремонт автозаправочних станцій за договорами генерального підряду та додатковими угодами з ТОВ «РЕДЖІБУД» та ТОВ «КОДПРОЄКТ», пов`язані виключно з підтриманням орендованих у ТОВ «ТЕКА», ТОВ «ВЕСТА», ТОВ «СК ПЕТРОЛІУМ» об`єктів у робочому стані без збільшення економічного ефекту та без фактичного зупинення роботи автозаправочних станцій під час виконання робіт з ремонту, а тому відсутні підстави для віднесення цих витрат до капітальних інвестицій та збільшення первісної вартості об`єкту нерухомості. 
Таким чином, ураховуючи що відповідачем не спростовано належним чином вищезазначених обставин, висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства у цій частині є непідтвердженим та безпідставним, у зв`язку із чим є неправомірними та належить до скасування податкове повідомлення–рішення від 07.04.2026 № 29534000706.
При цьому, суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на пункт 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, оскільки предметом розгляду справи є спірні ППР та суми податкових зобов`язань і штрафних санкцій, що нараховані позивача, а не загальна оцінка стану податкового обліку ТОВ «ВСТ-ОЙЛ».
Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення–рішення від 07.04.2026 № 318/34-00-07-03 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 66 000,00 грн за порушення граничних строків подання добових довідок про обіг пального, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 1 пп. 230.1.3. п. 230.1 ст. 230 ПК України, розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С. 
Відповідно до абз. 5 пп. 230.1.3. п. 230.1 ст. 230 ПК України дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою. 
Процедура створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі (далі – Реєстр), а також порядок передачі облікових даних (обсягу обігу та залишку пального) з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів визначається Порядком ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затверджений Кабінетом Міністрів України від 22 листопада 2017 р. № 891 (далі – Порядок № 891). 
Відповідно до пп. 5 п. 5 Порядку № 891 електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів фактичних залишків пального на початок та кінець звітної доби та добового обсягу обігу пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів з уніфікованою нумерацією. 
Відповідно до абз. 2 п. 6 Порядку № 891 електронні документи для наповнення Реєстру, що містять інформацію, зазначену в підпунктах 5 і 6 пункту 5 цього Порядку, формуються та надсилаються розпорядниками акцизних складів щодня (крім днів, у які акцизний склад не працює). Абзацем третім п. 6 Порядку № 891 визначено, що дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу (обсяг реалізованого та обсяг отриманого) пального, зазначені в підпункті 5 пункту 5 цього Порядку, формуються після проведення останньої операції з обігу пального за звітну добу, але не пізніше 23 години 59 хвилин такої доби, до початку проведення операцій з обігу пального за добу, що настає за звітною добою, та подаються до ДПС не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
Згідно з абз. 13, 14, 15 п. 6 Порядку № 891 підтвердженням розпоряднику акцизного складу прийняття/неприйняття його електронного документа для наповнення Реєстру / коригуючого електронного документа для наповнення Реєстру є квитанції в електронному вигляді у текстовому форматі, які надсилаються йому держателем Реєстру протягом операційного дня. 
Датою та часом надсилання електронного документа для наповнення Реєстру / коригуючого електронного документа для наповнення Реєстру держателю Реєстру є дата та час, зафіксовані у квитанції. 
Якщо протягом операційного дня держателем Реєстру не надіслано квитанції про прийняття/неприйняття електронного документа для наповнення Реєстру / коригуючого електронного документа для наповнення Реєстру, такий електронний документ вважається прийнятим. 
Підпунктом 69.18. пункту 69 підрозділу 10 Розділу 20 ПК України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, з метою захисту прав платників, збереження та захисту даних надання електронних сервісів та приймання електронних документів від платників податків здійснюються у робочі дні з 8 години до 20 години. 
Отже, довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального за звітну добу 22.02.2025 повинні бути подані для реєстрації в межах операційного дня, що настає за звітною добою, — тобто до 23:59 23.02.2025. 
ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» протягом операційного часу 23.02.2025 через сервіс «Електронний кабінет платника податків» направило до Південного МУ ДПС по роботі з ВПП для реєстрації в Реєстрі добові довідки за звітну добу 22.02.2025 відповідно до таблиці.
Вищезазначені документи були зареєстровані Південним МУ ДПС по роботі з ВПП 23.02.2025 протягом операційного дня, а саме з 11:43 до 13:25, що підтверджується відповідними копіями квитанцій № 2. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 280/923/23 (Постанова від 09.05.2024), належним та допустимим доказом відправлення або доставки документа засобами електронного зв`язку (через Електронний кабінет або СЕАРП та СЕ) є виключно квитанція про доставку у текстовому форматі. Суд наголосив, що така квитанція відправляється автоматично та свідчить про точну дату та час доставки документа. 
Таким чином, ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» своєчасно з дотримання вимог ПКУ сформувало 23.02.2025 року довідки за звітну добу 22.02.2025, що підтверджується наданими Квитанціями № 2, у зв`язку із чим податкове повідомлення-рішення від від 07.04.2026 № 318/34-00-07-03 є протиправним та належить до скасування.
Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення–рішення від 07.04.2026 № 317/34-00-07-03 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 204 000,00 грн за порушення режиму програмування РРО (неправильне зазначення коду УКТ ЗЕД для алкогольних напоїв, суд зазначає наступне.
В акті перевірки від 02.03.2026 року № 135/34-00-07-06/44882553 зазначено, що на підставі аналізу даних АС «Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» встановлено, що під час проведення розрахункових операцій на 40 автозаправних станціях, які належать ТОВ «ВСТ-ОЙЛ», при реалізації алкогольних напоїв через реєстратори розрахункових операцій мало місце неправильне зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, що свідчить про порушення ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» вимог пункту 11 статті 3 Закону України №265/95-ВР.
Відповідно до п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД , найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:  триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
Суд зазначає, що з огляду на зміст п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» штрафні санкції на підставі вказаної норми застосовуються у тому випадку, коли реалізація товару відбувається без використання РРО та без зазначенням коду УКТЗЕД у фіскальному чеку.
Однак, у даному випадку позивач не вчиняв такого правопорушення, оскільки реалізовував товари із використанням РРО та із зазначенням у фіскальних чеках кодів УКТ ЗЕД реалізованих товарів.
При цьому визначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД є питанням товарної класифікації, яке потребує аналізу характеристик товару, його опису, об`єму, упаковки та інших класифікаційних ознак. В акті перевірки контролюючим органом не наведено аналізу характеристик конкретних товарів, не обґрунтовано правильний код УКТ ЗЕД для відповідних товарів та не доведено, що код, зазначений у фіскальних чеках, є неправильним.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності у сфері застосування РРО необхідно встановити саме конкретну розрахункову операцію та дослідити відповідний розрахунковий документ, який є безпосереднім доказом здійснення такої операції. При цьому інформація, отримана з інформаційних систем контролюючого органу, зокрема із Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, за своєю правовою природою є податковою інформацією та може використовуватися лише як джерело для подальшої перевірки певних обставин, але не може сама по собі бути достатнім доказом вчинення податкового правопорушення (постанова Верховного Суду від 18.12.2025 у справі №380/10913/24, постанова Верховного Суду від 12.08.2025 у справі №500/5316/21).
Водночас, у правовій позиції Верховного Суду, також, послідовно підкреслюється необхідність розмежування відсутності розрахункового документа, відсутності обов`язкового реквізиту та недоліку або помилки у реквізиті. Сам по собі недолік або помилка у змісті окремого реквізиту розрахункового документа не може автоматично свідчити про відсутність такого документа або утворювати склад правопорушення, якщо відповідний документ дозволяє ідентифікувати господарську операцію, її зміст, найменування товару, його вартість та факт продажу (зазначений правовий підхід викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27.11.2023 у справі №420/11790/22).
З урахуванням викладеного, суд робить висновок про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.04.2026 № 317/34-00-07-03.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
З урахуванням викладеного, суд робить висновок про задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ».
З урахуванням висновків суду про задоволення позову, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 33280,00 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.04.2026 № 29534000706.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.04.2026 № 317/34-00-07-03.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.04.2026 № 318/34-00-07-03.
Стягнути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» сплачений судовий збір у сумі 33280,00 грн.
Відповідно до статті 255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» (67663, Одеська обл., Одеський р-н, село Усатове, вул.Вернидуба, будинок 9-В, ЄДРПОУ 44882553).
Відповідач – Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Одеса, 65015, пр-т. Шевченка,15/1, ЄДРПОУ 44104032).
Повний текст рішення складений та підписаний судом 28 липня 2026 року.

Суддя Н.В. Бжассо