Справа № 560/10863/26
РІШЕННЯ
іменем України

17 серпня 2026 року | м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що при перерахунку пенсії відповідач протиправно застосував до пенсії позивача обмеження максимального розміру.
Вказує, що фактично за період з 01.03.2024 по 05.06.2026 відповідачем не виплачено пенсії позивачу в сумі 212961,00 грн.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач не погодився з доводами позивача та просив відмовити у задоволенні позову.
У відзиві на позов відповідач просив розглянути справу в судовому засіданні з викликом сторін у зв`язку зі складністю справи, та з метою з`ясування всіх обставин справи.
Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Від Пенсійного фонду України також надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено про те, що звернення позивача розглянуто в межах компетенції, в порядку та у строк, встановлені чинним законодавством, виходячи із власного розуміння правового регулювання окремих питань, заявлених позивачем у зверненні.
Відповідачі подали клопотання, в яких просять позовну заяву з 01.03.2024 по день звернення до суду залишити без розгляду.
Вирішуючи вказані клопотання, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч. 3 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком, а тому строк звернення до суду позивачем не пропущено.
Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та одержує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі – Закон № 2262).
На виконання Постанови КМУ №185 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , в результаті якого розмір пенсії з 01.03.2024 становить 26924,66 грн, до виплати з урахуванням норм статті 43 Закону №2262 – 23610,00 грн.
В результаті проведеного перерахунку на виконання Постанови КМУ №209 ОСОБА_1 розмір пенсії становить 28799,66 грн, до виплати з урахуванням норм статті 43 Закону №2262 – 23610,00 грн.
Також на виконання Постанови КМУ № 236 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, в результаті якого її розмір становить 32127,01 грн, до виплати з урахуванням норм статті 43 Закону №2262 – 25950,00 грн.
На адресу Пенсійного фонду України через Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, надійшла заява ОСОБА_2 від 15.05.2026
Звернення позивача стосувалося обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність у відповідності до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
У відповідь на звернення позивача Пенсійний фонд України повідомив про те, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі №560/17820/24, яке набрало законної сили 03.11.2025, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022 та 01.02.2023 здійснено перерахунок пенсії на підставі довідок про розмір грошового забезпечення від 26.10.2024 № ХС44073, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023.
При виконанні рішення суду від 19.12.2024 враховано норми чинного законодавства щодо обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.02.2026 у справі № 560/17820/24 змінено спосіб виконання рішення суду від 19.12.2024 шляхом стягнення з Головного управління невиплаченої суму доплати до пенсії в розмірі 192570,31 грн.
Враховуючи вищевикладене, виконання рішення суду від 19.12.2024 з урахуванням ухвали від 16.02.2026 у частині стягнення заборгованості пенсії належить до компетенції органів Державної казначейської служби України.
Позивач вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Суд зауважує, що обмеження пенсії позивача максимальним розміром у спірних відносинах передбачено частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ та статтею 2 Закону №3668-VI.
Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII "Про Конституційний Суд України".
У пункті 2 резолютивної частини згаданого рішення Конституційного Суду України визначено, що положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Згідно з частинами першою та другою статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Системний аналіз норм законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 дає підстави для висновку, що з 20.12.2016 частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром, а саме 10 прожитковими мінімумами для непрацездатної особи, є нечинною та не підлягає застосуванню у спірних відносинах.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 16.04.2020 у справі №620/1285/19, від 09.02.2021 у справі №1640/2500/18.
Внесені Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до частини сьомої 43 Закону №2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18.
З огляду на викладене, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.
Суд визнає помилковими посилання пенсійного органу щодо наявності у статті 2 Закону №3668-VI положень стосовно можливості обмеження пенсії максимальним розміром на рівні 10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, оскільки Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17.03.2004 №7-рп/2004).
Обмеження максимального розміру пенсії порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
При цьому, суд враховує, що положення статті 2 Закону №3668-VІ є аналогічними за змістом положенням частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.
За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, приймаючи до уваги те, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, суд дійшов висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо проведення виплати пенсії позивача після її перерахунку з обмеженням максимального розміру.
Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Отже, суд вважає за необхідне забезпечити ефективний захист прав позивача шляхом: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром з 01.03.2024, з урахуванням виплачених сум. 

Щодо вимоги позивача здійснити виплату недоотриманої пенсії за період з 01.03.2024 по 05.06.2026, то суд зазначає про передчасність заявлених вимог, адже спору в цій частині фактично не існує, оскільки відповідний перерахунок ще не проведено та їх виплату не здійснено. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, відсутніми є підстави для задоволення позовних вимог, заявлених до Пенсійного фонду України, зважаючи на таке. У відповідності до Порядку проведення службового розслідування, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950, діючим законодавством не передбачено проведення службового розслідування стосовно державного службовця, за виключенням: внесення подання спеціальноуповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції (далі – Національне агентство) з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконанню вимог Закону України "Про запобігання корупції" в інший спосіб та вимоги особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чи особи, яка для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щодо зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри.
Обов`язковою передумовою для внесення такого подання є встановлення у визначеному законом порядку факту вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.
До Пенсійного фонду України не надходили подання від спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції та приписи Національного агентства щодо проведення службового розслідування стосовно посадових осіб Головного управління.
Водночас, проведення службових розслідувань, які не ґрунтуються на встановленому у визначеному законом порядку факті вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, суперечать положенню ч. 3 ст. 651 Закону України "Про запобігання корупції".
Враховуючи зазначене, підстави для проведення службового розслідування за вимогою позивача, викладеною в позові, у Пенсійного фонду України відсутні.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судові витрат розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром з 01.03.2024, з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: | ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач: | Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29005 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Пенсійний фонд України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01601 , код ЄДРПОУ - 00035323)

Головуючий суддя | | Я.В. Драновський