ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/796/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року (суддя Ю.В. Калашник) у справі № 280/796/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу №083950026800 від 14.01.2026; 
- зобов`язати зарахувати до стажу роботи період з 01.09.1980 по 12.04.1983 навчання в ДПТУ - №118 м. Семипалатинська; період з 17.12.1996 по 25.04.1997 робота у ТОВ «Супер кераміка» та призначити пенсію за віком з дати подання заяви, тобто з 06.01.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд першої інстанції зауважив, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Суд першої інстанції вказав, що період роботи позивача з 17.12.1996 по 25.04.1997 має бути зарахований до страхового стажу, трудову книжку позивача, слід розглядати як належний та допустимий доказ у справі.
Також, суд першої інстанції з`ясував, що у відповідача не було обґрунтованих підстав для не зарахування позивачу до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 12.04.1983 у Казахській PCP, згідно архівної довідки від 28.10.2025 №16-05/179 та даними 
трудової книжки.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №083950026800 від 14.01.2026 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що ним правомірно прийнято спірне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії через відсутність у позивача необхідного страхового стажу. Вважає, що позивачу правомірно не зараховано до страхового стажу період з 17.12.1996 по 25.04.1997 згідно записів трудової книжки, адже наказ на звільнення виданий значно пізніше дати звільнення. Зауважує, що позивачу також правомірно не зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 12.04.1983 згідно довідки від 28.10.2025 №16-05/179, оскільки позивач навчався у Казахській РСР, стаж можливо зарахувати після надходження відповіді на запит від Республіки Казахстан.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 06.01.2026 позивач звернувся до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №083950026800 від 14.01.2026 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У рішенні зазначено, що вік заявника: 60 рік 04 місяця 08 днів, необхідний страховий стаж - 32 роки. Страховий стаж заявника - 29р. 10м. 12д. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.08.1987: з 17.12.1996 по 25.04.1997, оскільки наказ на звільнення виданий значно пізніше дати звільнення. До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 12.04.1983, згідно архівної довідки від 28.10.2025 №16-05/179, оскільки заявник навчався в Казахській PCP. Зазначений період навчання підлягає уточненню відповідно до вимог ст.24-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 16.05.2025 №562, якою затверджено «Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 01 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу PCP для зарахування їх до страхового стажу». Стаж можливо зарахувати після надходження відповіді на направлений запит від Республіки Казахстан.
Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Це ж передбачено і п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Відповідно до Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що спірним рішенням відповідача позивачу до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.08.1987: з 17.12.1996 по 25.04.1997, оскільки наказ на звільнення виданий значно пізніше дати звільнення.
Колегія суддів встановила, що трудова книжка НОМЕР_1 містить відомості про трудову діяльність позивача з 17.12.1996 по 25.04.1997.
Апеляційний суд звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
За цих обставин, враховуючи відомості трудової книжки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи з 17.12.1996 по 25.04.1997 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Відповідно до приписів п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Як правильно дослідив суд першої інстанції, період навчання позивача з 01.09.1980 по 12.04.1983 у Казахській PCP підтверджено даними згідно архівної довідки від 28.10.2025 №16-05/179 та даними трудової книжки НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
13.03.1992 підписана багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення, зобов`язання за якою взяли на себе у тому числі Україна та Республіка Казахстан.
Відповідно до ст. 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для здійснення трудової діяльності документи і завірений, у встановленому на території Сторони виїзду порядку, їх переклад державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Колегія суддів зазначає, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди від 13.03.1992, враховуються при встановленні права на пенсію.
При цьому, відповідно до пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. 
Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу позивача, якщо такий стаж ним набутий до ухвалення відповідного рішення. 
Відтак, колегія суддів зазначає, що період навчання з 01.09.1980 по 12.04.1983 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що пенсійним органом не здійснено належний розрахунок страхового стажу позивача, а тому спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії №083950026800 від 14.01.2026 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи скаржника про втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу шляхом зобов`язання його вчинити дії, оскільки такі повноваження пенсійним органом вже реалізовано самостійно шляхом прийняття оскаржуваного рішення, яке було предметом судового контролю у межах цієї справи, а суб`єктом звернення дотримано всі умови згідно закону для прийняття позитивного для нього рішення, адже з урахуванням спірних періодів страховий стаж позивача складає більше 32 років та є достатнім для призначення пенсії за віком Закону №1058, що виключає право пенсійного органу діяти на власний розсуд.
Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року у справі № 280/796/26 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 06.07.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров