| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7293/22 Суддя (судді) першої інстанції: Троянова О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кравченко Є.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області до Північного офісу Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування висновку, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Північного офісу Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування висновку про результати моніторингу закупівлі «Капітальний ремонт фасаду будівлі ГУ ДПС у Кіровоградській області м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ДК 021:2015:45450000 6» (ідентифікатор закупівлі ID: UA-2021-09-01-002017-c) у частині встановлення порушень у сфері публічних закупівель, а також зобов`язання здійснення заходів щодо усунення виявлених порушень.
В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що спірний висновок Північного офісу Державної аудиторської служби України не відповідає загальним нормам, які висуваються до акту індивідуальної дії, оскільки відсутні переконливі та зрозумілі мотиви його прийняття. Зазначає, що вимога контролюючого органу про розірвання договору відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів не може бути виконана, оскільки зазначений договір вже частково виконаний та вичерпав свою в частині виконання, що підтверджуються актами виконаних робіт. Крім того, норми Закону України «Про публічні закупівлі» (далі – Закон №922-VIII) не передбачають усунення виявлених порушень процедури закупівлі після визначення переможця процедури закупівлі та укладення з ним договору про закупівлю. Просить визнати протиправним та скасувати спірний висновок.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року позов задоволено, висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-09-01-002017-c від 27 квітня 2022 року визнано протиправним та скасовано; з відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір у розмірі 2481,00 грн. 
Суд першої інстанції виходив з того, що визначений відповідачем спосіб усунення порушення у вигляді розірвання договору є непропорційним виявленим недолікам, а Держаудитслужба не наділена повноваженнями зобов`язувати замовника розірвати укладений договір.
Не погодившись із цим рішенням, Північний офіс Держаудитслужби подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та неправильно застосував положення абзаців другого і п`ятого частини першої статті 5, частини шістнадцятої статті 29 та пункту 1 частини першої статті 31 Закону № 922-VIII. Зазначає, що відхилення тендерної пропозиції ПП «СІТІ БУД ПЛЮС» було неправомірним, оскільки цим учасником виконано всі вимоги тендерної документації, у зв`язку з чим замовником допущено порушення законодавства у сфері публічних закупівель, при цьому тендерна документація не містила окремого застереження щодо дев`ятиповерхової будівлі чи виконання робіт на висоті. Крім того, апелянт вважає вимогу про розірвання договору правомірним, конкретним та пропорційним способом усунення виявленого порушення, зазначаючи, що орган державного фінансового контролю наділений дискреційними повноваженнями щодо обрання форми усунення порушень, встановлених за результатами моніторингу. Також апелянт вказує на безпідставність стягнення судового збору з відповідача, оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень. На переконання апелянта, висновок про результати моніторингу не міг бути скасований судом першої інстанції в повному обсязі, оскільки суд не навів підстав для його скасування в частині, в якій порушень не встановлено.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Головне управління ДПС у Кіровоградській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, наполягаючи на тому, що висновок не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості, а вимога про розірвання частково виконаного договору є непропорційною.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2021 року Головне управління ДПС у Кіровоградській області оприлюднило в електронній системі закупівель Prozorro оголошення про проведення відкритих торгів UA-2021-09-01-002017-c з предметом закупівлі "Капітальний ремонт фасаду будівлі ГУ ДПС у Кіровоградській області, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55" (код ДК 021:2015:45450000-6), очікуваною вартістю 15 289 071 грн. За результатами проведеного аукціону переможцем визначено ТОВ "Будівельний комплекс "Універсал", з яким 22 жовтня 2021 року укладено договір підряду № 73.
На підставі наказу Північного офісу Держаудитслужби від 04 квітня 2022 року № 108 у період з 05 до 27 квітня 2022 року проведено моніторинг цієї закупівлі. За його результатами 27 квітня 2022 року складено висновок (ID моніторингу UA-M-2022-04-04-000012), яким встановлено порушення абзаців другого і п`ятого частини першої статті 5, частини шістнадцятої статті 29 та пункту 1 частини першої статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25 грудня 2015 року № 922-VIII. Порушення, на думку відповідача, полягало в безпідставному відхиленні тендерної пропозиції ПП "СІТІ БУД ПЛЮС", яка була нижчою за пропозицію переможця на 504 737,60 грн. На усунення порушення відповідач зобов`язав замовника розірвати договір з урахуванням вимог Цивільного та Господарського кодексів України.
Колегія суддів виходить із того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. За частиною другою статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доведення правомірності такого рішення покладається на відповідача. Отже, саме Північний офіс Держаудитслужби мав довести, що відхилення замовником тендерної пропозиції ПП "СІТІ БУД ПЛЮС" було неправомірним і утворило склад порушення, зафіксованого у висновку.
Вузловим для вирішення спору є питання не способу усунення порушення, а наявності самого порушення, тобто чи мав замовник правові підстави для відхилення тендерної пропозиції ПП "СІТІ БУД ПЛЮС". За пунктом 1 частини першої статті 31 Закону № 922-VIII замовник відхиляє тендерну пропозицію, якщо учасник процедури закупівлі не відповідає кваліфікаційним критеріям, установленим статтею 16 цього Закону. Частина перша статті 16 зобов`язує учасника подати документально підтверджену інформацію про свою відповідність кваліфікаційним критеріям, серед яких – наявність обладнання та матеріально-технічної бази, необхідних для виконання робіт, та документально підтверджений досвід виконання аналогічного за предметом закупівлі договору.
Предметом закупівлі був капітальний ремонт фасаду дев`ятиповерхової будівлі, що передбачає виконання робіт на висоті до 55 метрів. Як встановив суд першої інстанції, у довідці про наявність матеріально-технічної бази ПП "СІТІ БУД ПЛЮС" не підтвердило наявності металевих риштувань чи іншого обладнання, придатного для робіт підвищеної небезпеки на такій висоті, а його тендерна пропозиція містила лише риштування висотою до 16 метрів, тоді як локальні кошториси враховували саме висотні роботи. Наявність відповідного обладнання є кваліфікаційним критерієм за пунктом 1 частини другої статті 16 Закону № 922-VIII, а його непідтвердження унеможливлювало виконання робіт, що становлять предмет закупівлі. А отже, у замовника були правові підстави для відхилення цієї пропозиції.
З тих самих міркувань колегія суддів погоджується з оцінкою суду першої інстанції щодо досвіду виконання аналогічних договорів. Кваліфікаційний критерій наявності документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного за предметом закупівлі договору (пункт 3 частини другої статті 16 Закону № 922-VIII) за своєю суттю прив`язаний до предмета конкретної закупівлі. Оскільки предметом були висотні роботи з ремонту фасаду багатоповерхової будівлі, наданих учасником договорів, що цьому предмету не відповідали, було недостатньо для підтвердження відповідного досвіду. Доводи апелянта про те, що тендерна документація не містила окремого застереження про дев`ятиповерхову будівлю чи висотні роботи, цього висновку не спростовують, оскільки вимога відповідності аналогічного договору предмету закупівлі випливає із самого змісту кваліфікаційного критерію, а не потребує додаткового переліку у документації.
Безпідставним є й довід апеляційної скарги про порушення замовником частини шістнадцятої статті 29 Закону № 922-VIII через нерозміщення повідомлення з вимогою про усунення невідповідностей. Ця норма стосується усунення невідповідностей в інформації та документах, поданих учасником, тоді як непідтвердження кваліфікаційного критерію за відсутності в учасника необхідної матеріально-технічної бази усувною невідповідністю документа не є. У постанові від 19 квітня 2024 року у справі № 500/4553/22 Верховний Суд зазначив, що відсутність усіх необхідних документів для підтвердження кваліфікаційних критеріїв є підставою для відхилення тендерної пропозиції за пунктом 1 частини першої статті 31 Закону, а ненадання документа, потреба надання якого прямо передбачена тендерною документацією, формальною помилкою не є. Таким чином, замовник був не лише вправі, а й зобов`язаний відхилити пропозицію, що не підтверджувала відповідності кваліфікаційним критеріям, без надання строку на усунення.
Достатньою для висновку про правомірність відхилення тендерної пропозиції є наявність хоча б однієї дійсної підстави. Установивши, що пропозиція ПП "СІТІ БУД ПЛЮС" не підтверджувала відповідності кваліфікаційним критеріям за матеріально-технічною базою та досвідом виконання аналогічних договорів, колегія суддів дійшла висновку, що замовник відхилив її правомірно. А отже, порушення абзаців другого і п`ятого частини першої статті 5, частини шістнадцятої статті 29 та пункту 1 частини першої статті 31 Закону № 922-VIII, зафіксоване у висновку від 27 квітня 2022 року, підтвердження не знайшло. Оскільки безпідставного відхилення не було, не порушено й принципів максимальної економії, ефективності та об`єктивного і неупередженого визначення переможця процедури закупівлі.
Висновок про результати моніторингу процедури закупівлі є актом індивідуальної дії, обґрунтованість якого вимагає наведення відповідачем дійсних фактичних і юридичних підстав його прийняття. Оскільки констатоване у висновку порушення не підтвердилося, висновок не відповідає критерію обґрунтованості, визначеному частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та є протиправним. Зобов`язальна частина висновку – вимога розірвати договір – ґрунтувалася виключно на цьому непідтвердженому порушенні, тому самостійного правового значення не має.
Безпідставним є й довід апелянта про неможливість скасування висновку в повному обсязі з огляду на те, що за окремими питаннями моніторингу порушень не встановлено. Частина висновку, якою порушень не виявлено, жодних обов`язків на замовника не покладає і його прав не порушує, а тому не може існувати як самостійний акт індивідуальної дії після скасування висновку в частині, що породжує юридичні наслідки. Скасування висновку в повному обсязі прав відповідача не порушує.
Доводи апеляційної скарги про правомірність, конкретність і пропорційність способу усунення порушення у вигляді розірвання договору, а також про дискрецію органу державного фінансового контролю щодо обрання форми усунення, стосуються способу усунення вже встановленого порушення. Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відсутність самого порушення, оцінка обраного відповідачем способу його усунення на правильність вирішення спору не впливає.
Водночас колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, дійшовши правильного по суті висновку про протиправність висновку та задовольнивши позов, помилково мотивував своє рішення непропорційністю обраного відповідачем способу усунення порушення та відсутністю в Держаудитслужби повноважень зобов`язувати замовника розірвати договір. За частиною другою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Помилковість окремих мотивів суду першої інстанції на правильність вирішення спору по суті не вплинула, оскільки висновок підлягав скасуванню з підстави відсутності самого порушення.
Разом з тим довід апеляційної скарги про безпідставність стягнення з відповідача судового збору знайшов підтвердження. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції застосував частину першу статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює відшкодування судових витрат стороні, що не є суб`єктом владних повноважень. Проте позивач у цій справі – Головне управління ДПС у Кіровоградській області – є суб`єктом владних повноважень. Відповідно до частини другої статті 139 цього Кодексу у разі задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, а відшкодування такому позивачу судового збору за рахунок відповідача цією нормою не передбачено. А отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2481,00 грн ухвалене з порушенням частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України і в цій частині підлягає скасуванню.
Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги в частині незгоди з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову є необґрунтованими і правильності цього висновку не спростовують, тоді як довід щодо стягнення судового збору є обґрунтованим. За таких обставин рішення суду першої інстанції по суті спору належить залишити без змін, а в частині стягнення з відповідача судового збору – скасувати, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За пунктом 4 частини першої статті 317 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Північного офісу Державної аудиторської служби України – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року – скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Північного офісу Державної аудиторської служби України на користь Головного управління ДПС у Кіровоградській області судового збору в розмірі 2481,00 грн. 
В іншій частині Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
Є.Д. Кравченко

(Повний текст постанови суду виготовлено 15 вересня 2026 року)