521/8973/26
1-кп/521/1691/26 
ВИРОК
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:
13 серпня 2026 року, м. Одеса.
Назва та склад суду, секретар судового засідання:
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 
Найменування (номер) кримінального провадження:
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12026162470000621 від 09.05.2026 року.
Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дмитрівка, Татарбунарського району, Одеської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, не одружений.
Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 263 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
Прокурор – ОСОБА_4 , обвинувачений – ОСОБА_3 

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:
ОСОБА_3 , у невстановлений час, але не пізніше 09.05.2026 року, у невстановленому місці, діючи з прямим умислом, з мотивів незаконного носіння кастету, придбав без передбаченого законом дозволу кастет, який став носити з собою.
Після чого, 09.05.2026 року, під час проведення огляду працівниками відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в період часу з 17 години 53 хвилини по 17 годину 57 хвилин, за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29, у ОСОБА_3 було вилучено холодну зброю ударно-дробильної дії, виготовленої саморобним способом – кастет, яку ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, з мотивів незаконного носіння холодної зброї - кастету, без передбаченого законом дозволу, носив з собою.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:
Частина ч.2 ст. 263 КК України– носіння кастету без передбаченого законом дозволу.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:
Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:
- обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні відмовився від надання показів;
- кастет визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження (постанова про долучення до кримінального провадження речових доказів від 18.05.2026 року; квитанція №010738 від 20.05.2026 року);
- процесуальні витрати за кримінальним провадженням складають 1925 гривень 44 копійки (довідка);
- обвинувачений раніше не судимий (вимога від 14.05.2026 року); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не перебуває (запит, довідка).
Інших доказів сторони не надавали. Клопотань щодо визнання доказів недопустимими не заявляли.
При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».
Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.
В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.
Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження – це рішення у разі визнання особи виправданою або визнання особи винуватою.
Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання – щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Щодо зазначення обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, то необхідно зазначити, що обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.
Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:
Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).
Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).
При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення – згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік – 33 роки та соціальне положення – не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст. 263 КК України у вигляді штрафу.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:
Суд вважає за необхідне, з урахуванням поведінки обвинуваченого (явка в судові засідання), призначеного покарання у вигляді штрафу та відсутності клопотань з боку сторін, запобіжний захід не обирати.
Суд вважає за необхідне відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, а саме кастет знищити.
Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.
Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:
Призначити за ч.2 ст. 263 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:
Речові докази –кастет – знищити.
Рішення щодо процесуальних витрат:
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1925 гривень 44 копійки.
Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:
Запобіжний захід не обирати.
Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Порядок отримання копій вироку та інші відомості:
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя:       ОСОБА_1