Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

Справа № 695/1660/26 
номер провадження 2/695/2044/26

21 серпня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі 
судді Апанасенко К.І., 
за участю секретаря судового засідання Біленко Н.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 18304 грн. 
Позов мотивує тим, що 07.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту №857885, за яким позикодавець надав ОСОБА_1 кредит у сумі 4 тис. грн. Відповідач свої обов`язки за вказаним договором не виконав, не повернув кредитні кошти та проценти за користування кредитом. Позивач стверджує, що на підставі укладеного з первісним кредитором договору факторингу він набув права вимоги до відповідача за вказаним правочином. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Він фінанс» суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.04.2026 відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
У судові засідання представник позивача не з`явився, але в позові просив здійснювати розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судові засідання 22.06.2026 та 11.08.2026 відповідач не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву від неї на адресу суду не надходило, судові повістки повернулися з відміткою про відсутність адресата.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, відповідач належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до положень статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справу, про що вказано в позовній заяві, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 244 ЦПК України ухвалою від 11.08.2026 суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення, визначивши дату його проголошення 21.08.2026 на 08 год. 15 хв.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
07.05.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №857885, за яким ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати відповідачу кредит на споживчі (особисті) потреби в сумі 4000 грн шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку. Строк кредиту 30 днів (п. 1.1, 1.2, 1.5 договору). Додатком № 1 до цього договору сторони погодили графік платежів.
Згідно з п. 1.5 договору позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий Клієнтом.
Зазначений договір і додаток № 1 до нього ОСОБА_1 підписала 07.05.2019 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А359337, направленим на номер телефону відповідача НОМЕР_1 , указаний у договорі.
Відповідно до п. 1.3 договору сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: 1.3.1. Знижена процентна ставка становить 0,01 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (3,65 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00 % річних). Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2. цього Договору. Загальна вартість Позики за зниженою ставкою складає 100,30 % від суми Позики (у процентному виразі) або 4012,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування Позикою - 0,30 % від суми Позики (у процентному виразі) або 12,00 грн. (у грошовому виразі).
12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1, на підставі чого, на думку позивача, відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №857885 від 07.05.2019 року.
12.09.2019 року укладено додаткову угоду б/н та підписано реєстр права вимоги №25 від 12.09.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №857885 від 07.05.2019 року перейшло до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що, за розрахунком ТОВ "Авентус Україна", заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №857885 від 07.05.2019 року становить 14 424 грн, а саме: сума основного боргу 4000 грн, сума боргу за процентами 8424, сума боргу за пенею та штрафами 2000 грн.
25.07.2024 року загальними зборами учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийнято рішення про зміну назви на ТОВ «Він Фінанс».
За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість. 
При вирішенні спору суд керується принципом змагальності, згідно з яким учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Також кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України).
Вирішуючи правовий спір між сторонами, що виник, суд керується такими нормами права.
Положеннями статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронна ідентифікація – це процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Судом установлено, що 07.05.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №857885, який відповідач підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Таким чином, з огляду на дотримання вимог ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» при вчиненні електронних правочинів суд дійшов висновку, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладений кредитний договір №857885 у формі електронного договору.
Разом з тим, відповідно до п 1.1, 1.5 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок, наданий Клієнтом.
Обов`язок надати кошти відповідачу за кредитом передбачений ст. 1054 ЦК України, за змістом якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Дослідивши додані позивачем докази судом установлено, що позивачем не надано доказів того, що первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» на картку відповідача перераховано кредит у розмірі, встановленому договором, тобто виконано зобов`язання кредитодавця, передбачені зазначеним договором.
Позивачем не долучено ні квитанції про перерахування коштів на картку відповідача, ні виписки про рух коштів по картці чи інших документів.
Більше того, матеріали справи не містять жодної інформації про реквізити картки, якою користувалася відповідач, і на яку міг би бути перерахований кредит у розмірі, встановленому договором.
Також слід зазначити, що клопотання про витребування інформації щодо перерахування коштів ОСОБА_1 позивачем суду не подано.
Таким чином, позивачем не доведено факту виконання ТОВ «Авентус Україна» умов договору про надання коштів, який би породжував обов`язок ОСОБА_1 повернути надані кошти та виконати інші обов`язкові платежі згідно з умовами договору.
Суд звертає увагу, що довідкою за вихідним номером № 84/25-АГ від 03.04.2025 р. ТОВ «Авентус Україна» підтверджує здійснення ТОВ «Він Фінанс» (до зміни назви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») розрахунків за відступлення права вимоги до позичальників ТОВ «Авентус Україна», відступлення яких відбулося на підставі Договору факторингу № 1 від 12.04.2018, з усіма додатковими угодами до нього. 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що він набув право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 на підставі договору факторингу № 1 від 12.04.2018, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (ТОВ «Він Фінанс»).
Однак указана вище довідка не є платіжним документом, який би у встановленому порядку доводив, що до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (нова назва – ТОВ «ВІН ФІНАНС») перейшло право вимоги до ОСОБА_1 відповідно до договору факторингу від 12.04.2018, а відтак набуття статусу нового кредитора не підтверджено суду допустимими доказами.
За ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. (ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України).
У даній справі відсутні підстави для ініціювання судом збору доказів по справі.
За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що у задоволенні всіх позовних вимог відмовлено, судовий збір із відповідача не стягується.
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, то понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу слід залишити за останнім.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код 38750239).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Суддя    К.І. Апанасенко