ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/8851/25      Головуючий 1 інстанції: Афанасьєв В.О.
Провадження №33/818/843/26      Доповідач: Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
при секретарі Вакула Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Корнієнка О.І. на постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 15 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою встановлено, що 27 травня 2025 року о 11 годині 41 хвилин в м.Харкові по вул. Валентинівська, 45, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «КІА Sorento», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, та у КНП ХОР ОКНЛ, ОСОБА_1 відмовився. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Крім того, 27 травня 2025 року о 12 годині 25 хвилин в м.Харкові по вул. Світла, 6А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «КІА Sorento», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та у КНП ХОР ОКНЛ, ОСОБА_1 відмовився.

В апеляційній скарзі захисник Корнієнко О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить змінити постанову Салтівського районного суду м.Харкова від 15 січня 2026 року стосовно ОСОБА_1 та визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, застосувавши до нього адміністративний штраф в сумі 17000 гривень, без позбавлення права керуванням транспортними засобами. 
В обґрунтування доводів зазначає, що ОСОБА_1 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся та просив суд, пом`якшити йому покарання, застосувавши до нього штраф без позбавлення права керування транспортними засобами. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 раніше не притягався до адміністративної відповідальності, з березня 2024 року знаходиться в ЗСУ та боронить державу України, був поранений, є учасником бойових дій, нагороджений грамотою командира військової частини НОМЕР_2 , Головнокомандувачем Збройних Сил України відзнакою «За сумлінну службу», за місцем проживання характеризується позитивно, має доньку, внаслідок його дій шкідливих наслідків не наступило. Крім того, зазначає, що у ОСОБА_1 має захворювання: розрив медіального меніску, гіпертрофія жирового тіла Гофа, функціональний блок, лівого колінного суглобу, проведена операція 10 липня 2025 року, переніс контузію, які пов`язані із проходженням військової служби. На думку апелянта, є всі підстави для призначення ОСОБА_1 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а саме не пов`язаного із позбавленням права керування транспортними засобами. 

У судові засідання Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисники Корнієнко О.І. та Давидюк О.М. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися своєчасно та належним чином. 
Зокрема, 03 лютого 2026 року до Харківського апеляційного суду надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Корнієнка О.І., розгляд якої був призначений в апеляційному суді на 16 годину 15 хвилин 25 лютого 2026 року.
На адресу, яка міститься в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.91), яка 18 лютого 2026 року повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з її неврученням, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (арк.94-95). 
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 09 лютого 2026 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 15 хвилин 25 лютого 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.91 зв.).
Також на адресу захисника Корнієнка О.І. 11 лютого 2026 року судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.92), яка 19 лютого 2026 року повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з її неврученням, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (арк.96-97)
Згідно довідки про доставку SMS, 09 грудня 2025 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 15 хвилин 25 лютого 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.92 зв.).
24 лютого 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшли заяви від захисника Корнієнка О.І. та від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, призначеного на 16 годину 15 хвилин 25 лютого 2026 року (арк.98-101).
У зв`язку із заявами учасників справи про відкладення розгляду справи, апеляційний розгляд відкладено до 16 години 15 хвилин 01 квітня 2026 року (арк.102).
На адресу, яка міститься в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.104), яка 19 березня 2026 року повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з її неврученням, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (арк.105-106). 
Згідно довідки про доставку SMS, 11 березня 2026 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 15 хвилин 01 квітня 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.104 зв.).
Також на адресу захисника Корнієнка О.І. 12 березня 2026 року судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.103), яка 16 березня 2026 року повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з її неврученням, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (арк.107-108)
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 11 березня 2026 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 15 хвилин 01 квітня 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.103 зв.).
01 квітня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, оскільки він є діючим військовослужбовцем та задіяння до виконання бойових завдань покладених на нього в межах чинного порядку проходження військової служби в іншому регіоні країни (арк.109,110).
У зв`язку із заявою ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, апеляційний розгляд відкладено до 16 години 15 хвилин 13 травня 2026 року (арк.111).
На адресу, яка міститься в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.113), яка 13 квітня 2026 року повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з її неврученням, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (арк.114-115). 
Згідно довідки про доставку SMS, 03 квітня 2026 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 15 хвилин 13 травня 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.112 зв.).
Також на адресу захисника Корнієнка О.І. 03 квітня 2026 року судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.112), яка 13 квітня 2026 року повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з її неврученням, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (арк.116-117).
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 03 квітня 2026 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 15 хвилин 13 травня 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.113 зв.).
08 травня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Корнієнка О.І. про відкладення розгляду його апеляційної скарги, призначеного на 16 годину 15 хвилин 13 травня 2026 року, оскільки він зайнятий у розгляді кримінального провадження №12024221010000605 в іншому суді (арк.118,119).
13 травня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про виключення зі складу учасників справи захисника – адвоката Корнієнка О.І., допустити до участі у справі в якості його захисника - адвоката Давидюк О.М., відкласти розгляд апеляційної скарги для ознайомлення адвоката із матеріалами справи, та повідомити його про час, місце наступного судового розгляду (арк.120-122).
У зв`язку із заявою ОСОБА_1 про відкладення розгляду, апеляційний розгляд відкладено до 13 години 00 хвилин 29 травня 2026 року (арк.123).
На адресу, яка міститься в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.125), яка 25 травня 2026 року повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з її неврученням, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (арк.130-131). 
Згідно довідки про доставку SMS, 14 травня 2026 року судова повістка про виклик до суду на 13 годину 00 хвилин 29 травня 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.125 зв.).
Також на адресу захисника Корнієнка О.І. 15 травня 2026 року судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.124), яку 18 травня 2026 року було особисто отримано ОСОБА_2 , про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (арк.127).
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 14 травня 2026 року судова повістка про виклик до суду на 13 годину 00 хвилин 29 травня 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.124 зв.).
Крім того, на адресу захисника Давидюк О.М. 15 травня 2026 року судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.126), яка 22 травня 2026 року повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з її неврученням, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (арк.128-129).
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 14 травня 2026 року судова повістка про виклик до суду на 13 годину 00 хвилин 29 травня 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону захисника Давидюк О.М., що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.126 зв.).
27 травня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява Корнієнка О.І. про відкладення розгляду його апеляційної скарги у справі стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку із його зайнятістю у розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України у Шевченківському районному суді м.Харкова, а також із знаходженням ОСОБА_1 у лавах Збройних Сил України (арк.132-134).
29 травня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Давидюка О.М. про відкладення судового розгляду справи стосовно ОСОБА_1 та надати час для збору документальних доказів перебування ОСОБА_1 у стані виконання службових обов`язків на момент складання відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП (арк. 135-137).
29 травня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду від захисника Корнієнка О.І. надійшло клопотання про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку зі спливом однорічного строку притягнення до відповідальності без визначення його винуватості (арк.138-141).
29 травня 2026 року у телефонному режимі із захисником Давидюк О.М. особисто була узгоджена дата, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника Корнієнка О.І. та надано час для додаткової підготовки для участі у розгляді справи. Крім того, захисник Давидюк О.М. зазначив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та наразі знаходиться в зоні проведення бойових дій, зв`язок із ним підтримує шляхом інтернет зв`язку, та зобов`язався про день, час та місце апеляційного розгляду особисто повідомити ОСОБА_1 . Крім того, адвокат Давидюк О.М. повідомив про те, що у зв`язку зі станом здоров`я захисника Корнієнка О.І. представляти інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції буде саме він, оскільки вказана позиція узгоджена безпосередньо з ОСОБА_1 (арк.142).
У зв`язку із надходженням заяви ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи, апеляційний розгляд відкладено до 11 години 20 хвилин 06 липня 2026 року (арк.143).
На адресу, яка міститься в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.144), яка 24 червня 2026 року повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з її неврученням, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (арк.149-150). 
Згідно довідки про доставку SMS, 01 червня 2026 року судова повістка про виклик до суду на 11 годину 20 хвилин 06 липня 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.144 зв.).
Також на адресу захисника Корнієнка О.І. 02 червня 2026 року судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.145), яку 05 червня 2026 року було особисто отримано ОСОБА_2 , про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (арк.148).
Крім того, на адресу захисника Давидюк О.М. 02 червня 2026 року судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.146), яку 04 червня 2026 року було особисто отримано ОСОБА_4 , про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (арк.147).
06 липня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява адвоката Корнієнка О.І. про відкладення розгляду справи, оскільки він з 06 липня 2026 року по 03 серпня 2026 року знаходиться в тарифній відпустці з виїздом з м.Харкова, а також за клопотанням ОСОБА_1 , який у зв`язку з терміновим виконанням військових обов`язків не може з`явитися до апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги, про що направить відповідну заяву (арк.151-154).
Поряд із цим, 06 липня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Давидюка О.М. про розгляд справи стосовно ОСОБА_1 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника. Сторона захисту підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі та просить їх задовольнити (арк.155-156).
У судове засідання апеляційного суду від 06 липня 2026 року учасники справи не з`явилися, повідомлялися своєчасно та належним чином. 
Згідно ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Таким чином, неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до ст.268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Крім того, ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, ратифікованою Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Конвенція встановлює право кожного на доступ до справедливого та безстороннього правосуддя. Однак таке право не є абсолютним, та може бути обмеженим з об`єктивних підстав, визначених законом з обов`язковим врахуванням принципу розумності строків для розгляду справи.
У справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
У рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.
Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїх правових висновках у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». Обов`язок судів «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника справи про судове засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні.
Апеляційний суд зазначає, що право особи бути заслуханою не є абсолютним і не може використовуватися особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як інструмент для навмисного затягування розгляду справи та уникнення відповідальності. Обов`язок суду забезпечити розгляд справи протягом розумного строку кореспондує із зобов`язанням учасників справи добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.
За таких обставин, з метою дотримання завдань провадження, визначених ст. 245 КУпАП, враховуючи необхідність недопущення зловживання процесуальними правами, а також те, що апеляційна скарга подана професійним захисником - адвокатом Корнієнко О.І., а матеріали справи містять усі необхідні відомості й докази, які учасники судового розгляду вважали за необхідне долучити для повного та всебічного з`ясування обставин, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Корнієнка О.І. за відсутності належним чином повідомлених учасників справи та здійснити судовий перегляд у межах доводів апеляційної скарги та на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

29 травня 2026 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника Корнієнка О.І. про закриття провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку притягнення до відповідальності без визначення його винуватості, суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз та оцінку цього клопотання буде надано за наслідками розгляду справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника Корнієнка О.І. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є обов`язком водія, а не його правом. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №343055 від 27 травня 2025 року, відповідно до якого 27 травня 2025 року об 11 годині 41 хвилині в м.Харкові, вул. Валентинівська (Блюхера), 45, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мои, порушення координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та проходження такого огляду у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Дата, час, місце розгляду адміністративної справи:»; «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи: ОСОБА_1 ); «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення»; «Тимчасово вилучені документи: посвідчення водія НОМЕР_3 ; Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав (ла): ТЗ 004458; Підпис водія (особи) про отримання тимчасового дозволу: ( ОСОБА_1 )»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений(а), копію протоколу отримав(ла), внесені про мене дані-правильні): ОСОБА_1 )» (т.1 арк.1).
Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.
У матеріалах справи міститься акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія, згідно з якими ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд не проводився, у зв`язку з відмовою водія від проходження огляду (т.1 арк.4,5).
Відповідно до відомостей рапорту інспектора батальйону 3 роти 5 УПП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції, ОСОБА_5 , 27 травня 2025 року об 11 годині 30 хвилин екіпажу 5052 надійшла інформація від громадян, які не відрекомендувались, про те, що за адресою: м. Харків, вул. Гарібальді, 11, автомобіль КІА, д.н.з. НОМЕР_1 , водій з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Об 11 годині 41 хвилину вищевказаний автомобіль було зупинено за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 43, під керуванням ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів, який в подальшому відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, на якого в подальшому було складено адміністративний протокол за п.2.5 ПДР України за ст.130 КУпАП та відсторонено від керування транспортним засобом під усні зобов`язання. Автомобіль лишився на місці зупинки без порушень ПДР України (т.1 арк.7).
ОСОБА_1 зобов`язався не сідати за кермом транспортного засобу до повного протверезіння та зникнення ознак сп`яніння, про що свідчить його письмове зобов`язання від 27 травня 2025 року, наявне в матеріалах справи (т.1 арк.6).
В матеріалах справи також міститься відеозапис від 27 травня 2025 року за участю ОСОБА_1 (т.1 арк.2), з якого вбачається факт керування водієм транспортним засобом та його зупинка. Водієм виявився ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у відповідному медичному закладі. Водію роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. ОСОБА_1 намагався домовитись з працівниками поліції про не притягнення його до відповідальності, за що був попереджений про настання кримінальної відповідальності за надання неправомірної вигоди. Після складання матеріалів, ОСОБА_1 оголошено протокол про адміністративне правопорушення, який він підписав та отримав його копію, без будь-яких зауважень.
Таким чином, з відомостей цього відеозапису, об`єктивно вбачаються обставини події, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку, хід спілкування останнього з працівниками поліції, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, так і у відповідному медичному закладі.
Крім того, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №343088 від 27 травня 2025 року вбачається, що 27 травня 2025 року о 12 годині 235 хвилин в м.Харкові, вул. Світла, 6А, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом КІА Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 682 та проходження такого огляду в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та отримання його копії, водій ОСОБА_1 відмовився (т.2 арк.1).
У матеріалах справи міститься акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія, згідно з якими ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння, однак огляд не проводився, у зв`язку з відмовою водія від проходження огляду (т.2 арк.5,6).
Відповідно до відомостей рапорту поліцейського роти 5 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП, сержанта поліції, Ільященко Л., 27 травня 2025 року під час несення служби у складі екіпажу 5001 за адресою: м.Харків, вул. Світла, 6А, було зупинено відповідно до п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний зал КІА Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та проходження такого огляду в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився. Стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол ЕПР 1 343088 за ч.1 ст.130, п.2.5 ПДР. Громадянину було повідомлено про заборону подальшого керування транспортним засобом. Транспортний засіб залишено на місці зупинки без порушень ПДР (т.2 арк.7)
В матеріалах справи також міститься відеозапис від 27 травня 2025 року за участю ОСОБА_1 (т.2 арк.3), з якого вбачається факт керування водієм транспортним засобом та його зупинка. Водієм виявився ОСОБА_1 . З відеозапису також об`єктивно вбачається, що під час спілкування з водієм, працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чимбуло запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законодавством порядку. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, так і у відповідному медичному закладі. Водію роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, повідомлені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та відсторонено від подальшого керування транспортним засобом.
Таким чином, зазначений відеозапис відтворює обставини події та хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції; факт керування транспортного засобу та його зупинку; законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також відмову водія від проходження зазначеного огляду. 
Вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було об`єктивних підстав для не проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.
Апеляційний суд бере до уваги, що протоколи про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженими державою особами. Оспорюючи зміст протоколів про адміністративне правопорушення, сторона захисту не зверталася зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. 
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавав заяву в порядку, передбаченому чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративних матеріалів відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг з боку сторони захисту щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколів, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколах про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, оскільки вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції порушено порядок проведення огляду військовозобов`язаних на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, є необґрунтованими, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах
За змістом ст.266-1 КпАП України огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Також, відповідно до ст.266-1 КпАП України огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Отже, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.
Відповідно, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, який проводить працівники Національної поліції.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України
Вимогами п. 2 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Крім того належить зауважити, що спеціально створеного суб`єкту владних повноважень – військової поліції на цей час не створено, їх повноваження за колом осіб спеціальним законом не визначено.
В розумінні логічного застосування правових норм, щодо яких законодавець на момент вчинення правопорушення ще не вніс відповідних змін, які відповідали б суспільним інтересам та певним обставинам (подолання часової прогалини у законодавстві) суд вважає належним не обмежуватись категорією «водій військового транспортного засобу» та застосовувати під час розгляду цієї справи цю категорію в значенні «водій військового транспортного засобу, який виконує бойове завдання або службовий обов`язок з використанням цивільного автомобіля». 
В такому разі водій має підтвердити зазначене відповідними документами. Навіть і тоді, зазначене не обумовлює не виконанням водієм військового транспортного засобу вимог, передбачених ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» щодо виконання законних вимог поліцейського.
Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2025 року об 11 годині 41 хвилині за адресою: вул. Валентинівська, 45, а також 27 травня 2025 року о 12 годині 25 хвилин за адресою: вул. Світла, 6А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто поза межами військової частини. 
Разом з цим, будь-яких повідомлень про те, що він наразі виконує невідкладне відповідне бойове завдання працівникам поліції не висловлював, будь-яких доказів на підтвердження цього не надавав. 
За таких обставин, посилання сторони захисту на те, що оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, то огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, є суб`єктивним та необґрунтованим.
Поряд із цим, у пункті 1 ч.1 ст.255 КпАП України зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (ст.130 КпАП України), у зв`язку з чим працівниками поліції правомірно складені протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Порядок, передбачений ч.2 ст.266 КУпАП визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст.266-1 КпАП України передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. 
Отже, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні залучатись, у зв`язку з чим, доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.
Таким чином, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, Закону України «Про національну поліцію».

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника Корнієнка О.І. щодо можливості застосування положень ст.69 КК України, апеляційний суд не може проігнорувати санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, якою передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, з огляду на наступне.
Зокрема, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Разом з цим, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому, у даному конкретному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч.1 ст.33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Отже, у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст.130 КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
Більш того, законодавчо заборонено, починаючи з 17 березня 2021 року, визнання такого правопорушення малозначним та передачу матеріалів справи на розгляд трудовому колективу чи громадській організації, військовій частині (ч. 1 ст. 21 та примітка до ст. 22 КУпАП).
При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки, зокрема і для осіб, яким надає допомогу з огляду на свої службові обов`язки.
У даному конкретному випадку, з огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст.130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст.130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги правові висновки, що містяться в п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з яких вбачається, що судам необхідно враховувати, що КУпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Тому згідно зі ст.33 цього Кодексу основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм.
При цьому нормами КУпАП не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового, а посилання сторони захисту на ст.69 КК України та можливість її застосування за аналогією при накладенні адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає чинному законодавству, оскільки положення ст.69 КК України поширюються виключно на випадки вчинення кримінального правопорушення, а також безпосередньо у тесті КК України, а саме у ч.4 ст.3 КК України, міститься пряма заборона застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією. 
Крім того, застосування аналогії при накладенні адміністративного стягнення свідчить про порушення принципу законності, на якому ґрунтуються норми КУпАП. Так, відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 , раніше не притягався до адміністративної відповідальності, вину у вчиненому визнав повністю та розкаявся, з березня 2024 року знаходиться в ЗСУ та боронить державу України, був поранений, є учасником бойових дій, нагороджений грамотою командира військової частини НОМЕР_2 , Головнокомандувачем Збройних Сил України відзнакою «За сумлінну службу», за місцем проживання характеризується позитивно, має доньку, внаслідок його дій шкідливих наслідків не наступило, а також має ряд захворювань, які пов`язані із проходженням військової служби, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з ознаками алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих.
Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.
Законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга сторони захисту в цій частині задоволенню не підлягає.
Вчинення діяння, яке кваліфікуються в національному законодавстві за статтями 130 КУпАП, є найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху.
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Водій ОСОБА_1 , вчиняючи адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, повинен був розуміти, що таким чином поставив у небезпеку кожного потенційного учасника дорожнього руху, а також інших людей, які могли перебувати поряд з проїжджою частиною по напрямку руху його автомобіля.
Отже, наведені доводи сторони захисту про призначення ОСОБА_1 стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом не відповідають вимогам Закону, а тому не підлягають задоволенню.
Поряд із цим, у матеріалах справи міститься довідка старшого інспектора ВАП УПП в Харківській області, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 26 грудня 2013 року (т.1 арк.3), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає правила дорожнього руху, в тому числі п. 2.5. 
Таким чином, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що також свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.
Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Порушень норм КУпАП під час складання протоколів про адміністративне правопорушення та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і зміні за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.
Розглянувши клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, передбачених ст. 38 КУпАП, апеляційний суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст.130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення були вчинені 27 травня 2025 року, а судом першої інстанції оскаржувану постанову було винесено 15 січня 2026 року, тобто до закінчення встановленого КУпАП строку.
Дослідивши матеріали справи та наявні відеозаписи, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, не встановлено. Відтак, законні підстави для застосування положень ст. 38 КУпАП та закриття провадження у справі, відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника Корнієнка О.І. про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності – відмовити.
Апеляційну скаргу захисника Корнієнка О.І. залишити без задоволення.
Постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 15 січня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков