ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 926/3725/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді- Іванчук С.В., Шаповал Д.В., Рим Т.Я., секретар судового засідання Федак В.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 01.06.2026 (вх.№01-05/1742/26)
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.05.2026 (повне рішення складено та підписано 12.05.2026, суддя Проскурняк О.Г.)
у справі №926/3725/25
за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях
до відповідача-1:  ОСОБА_1 
до відповідача-2:  ОСОБА_2 
про розірвання договору купівлі-продажу від 08.10.2024р., визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10.12.2024р. та повернення об`єкта приватизації у державну власність
За участю представників сторін:
від відповідача-1 (скаржника): Сидора Ігор Юрійович ( в режимі відеоконференції)
від позивача: Сопко Сергій Петрович ( в режимі відеоконференції )
від відповідача-2: не з`явились
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви та оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача-1 ОСОБА_1 та відповідача-2 ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу від 08.10.2024, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10.12.2024 та повернення об`єкта приватизації у державну власність.
Позов обґрунтований тим, що між Регіональним відділенням ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації, згідно умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю об`єкт малої приватизації – окремого майна – нежитлову будівлю у складі: адміністративний будинок літ. А-ІІ загальною площею 125,6 кв.м., ганок літ. а, вимощення І за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на балансі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, а покупець зобов`язався прийняти об`єкт приватизації та виконати визначені в договорі умови. 
Так, позивач вказує, що договір обтяжений зобов`язаннями – умовами приватизації, зокрема: відчуження об`єкта приватизації (його частини) до повного виконання умов договору, можливо виключно за згодою продавця в порядку, встановленому Фондом державного майна України.
В подальшому, в ході проведення перевірки виконання умов договору, позивачем встановлено факт відчуження на користь ОСОБА_2 об`єкта нерухомості – адміністративного будинку літ. А-ІІ загальною площею 125,6 кв.м. ганок літ. а, вимощення І за адресою: АДРЕСА_1 , без погодження органу приватизації, що і стало підставою для звернення із позовом до суду.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 04.05.2026 позов задоволено повністю.
Розірвано договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації – окремого майна – нежитлової будівлі у складі: адміністративний будинок літ. А-ІІ загальною площею 125,6 кв.м., ганок літ. а, вимощення І за адресою: АДРЕСА_1 від 08 жовтня 2024 року, укладений між Регіональним відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях та ОСОБА_1 . 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 125,6 кв.м., у складі: адміністративний будинок літ. А-ІІ ганок літ. а, вимощення І за адресою: АДРЕСА_1 від 10 грудня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Витребувано з чужого володіння ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (76019, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 48, код ЄДРПОУ 42891875) нежитлові будівлі у складі: адміністративний будинок літ. А-ІІ загальною площею 125,6 кв.м., ганок літ. а, вимощення І за адресою: АДРЕСА_1 та вирішено передати за актом приймання-передачі відповідно до Порядку повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, затвердженого наказом Фонду державного майна України №1331 від 18.10.2018р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.11.2018р. за № 1338/32790. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях 42 284,89 грн – судового збору. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1269 162,00 грн, отриманих за Договорами купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 125,6 кв.м., у складі: адміністративний будинок літ. А-ІІ ганок літ. а, вимощення І за адресою: АДРЕСА_1 від 10 грудня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в порядку двосторонньої реституції.
Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов таких висновків:
- сторони погодили, що до повного виконання умов договору, право розпорядження об`єктом приватизації у покупця обмежене у вигляді необхідності отримання попередньої згоди органу приватизації на відчуження;
- матеріали справи не містять доказів надання покупцю – ОСОБА_1 погодження в установленому порядку подальшого відчуження об`єкта приватизації;
- відповідно до умов спірного договору та Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” повне виконання умов договору підтверджується актом підсумкової перевірки та його затвердженням, а також зняттям договору купівлі-продажу з контролю, однак матеріали справи не містять доказів повного виконання умов договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації від 08.10.2024;
- відчуження покупцем об`єкта приватизації без згоди органу приватизації є істотним порушенням умов договору, оскільки: прямо суперечить умовам договору та вимогам Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна”; унеможливлює здійснення органом приватизації контролю за виконанням приватизаційних зобов`язань; порушує публічний інтерес держави у сфері приватизації державного майна; позбавляє продавця того результату та правового механізму контролю, на які він обґрунтовано розраховував при укладенні договору;
- обмеження щодо відчуження об`єкта приватизації мають законодавчо визначений характер та спрямовані на забезпечення публічного інтересу держави у сфері приватизації державного майна. Відтак особа, яка набуває у власність нерухоме майно, що раніше було об`єктом приватизації, повинна проявляти розумну обачність та перевіряти наявність установлених законом обмежень щодо розпорядження таким майном у продавця;
- ОСОБА_2 , набуваючи спірне майно, могла та повинна була перевірити правовий режим об`єкта, у тому числі походження права власності продавця та наявність обмежень, встановлених законодавством про приватизацію. 
- оскільки Регіональне відділення Фонду державного майна України не є стороною договору купівлі-продажу, укладеного між відповідачами, належним способом захисту права державної власності у даному випадку є витребування майна з чужого незаконного володіння;
- оскільки судом встановлено обставини виконання сторонами договору купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 125,6 кв.м., у складі: адміністративний будинок літ. А-ІІ ганок літ. а, вимощення І за адресою: АДРЕСА_1 від 10 грудня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (передачу майна у власність відповідача-2 та сплату на користь відповідача-1 – 1 269 162,00 грн його ціни) та не встановлено обставин, які б унеможливлювали двосторонню реституцію, а сторони про них не стверджували, суд дійшов висновку про те, що, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, а відтак повернення проданого майна, суд також повинен повернути від відповідача-1 на користь відповідача-2 грошові кошти на загальну суму 1 269 162,00 грн., тобто застосувати двосторонню реституцію як необхідний наслідок визнання недійсним договору.
Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.05.2026 у справі №926/3725/25 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення ухвалене без з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема апелянт покликається на такі доводи:
- спірний договір від 08.10.2024 укладено за результатами електронного аукціону без умов; відсутність жодних умов продажу об`єкта приватизації підтверджується також наявним у матеріалах справи актом № 9 поточної перевірки виконання умов договору від 08.10.2024, який був складений працівниками позивача; відтак у покупця об`єкта приватизації – ОСОБА_1 були відсутні зобов`язання щодо виконання будь-яких умов продажу такого об`єкта;
- здійснення контролю за виконанням умов договору та зняття договору купівлі-продажу з контролю у разі повного виконання умов договору є не зобов`язанням покупця - ОСОБА_1 , а навпаки є зобов`язанням продавця;
- судом безпідставно віднесено до підстав розірвання договору купівлі-продажу, момент зняття договору купівлі-продажу з контролю органами Фонду державного майна України;
- застосовуючи норми ст. 651 ЦК України та ч. 3 ст. 26 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” суд першої інстанції не врахував ту обставину, що навіть наявність формальних підстав для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації не завжди є підставою для його автоматичного розірвання, - а потребує додаткового встановлення істотності такого порушення (правовий висновок із цього питання висловив Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 07.02.2025 у справі № 910/5663/22 (910/7708/17)); 
- якщо припустити, що ОСОБА_1 яким-небудь чином не виконала свої зобов`язання покупця об`єкта приватизації, то й в цьому випадку ні державі, ні власне позивачу, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Івано- Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, не було заподіяно жодних втрат чи шкоди, як прямої, так і опосередкованої;
- підхід місцевого господарського суду суперечить позиції Великої Палати Верховного Суду про те, що позбавлення особи права власності є винятковим заходом, оскільки будь-яке примусове втручання у право власності має відповідати критеріям “правомірного втручання”, напрацьованим Європейським судом з прав людини, а саме: закону, легітимній меті та пропорційності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №908/137/18; від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18);
- подальші висновки суду щодо недійсності договору купівлі-продажу від 10.12.2024, застосування реституції до цього недійсного договору, а також витребування нерухомого майна на користь держави із володіння відповідача також є помилковими.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника:
- згідно із положеннями чинного Порядку здійснення контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об`єктів приватизації органами приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України №1327 від 18.10.2018 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.11.2018 за № 1349/32801 лише затверджений акт підсумкової перевірки відповідним органом приватизації чи рішення суду, що набрало законної сили в установленому порядку, про виконання договірних зобов`язань є належним підтвердженням факту повного виконання умов договору;
- у разі наявності у ОСОБА_1 підстав вважати, що вона в повному обсязі виконала договірні зобов`язання одразу після укладення договору купівлі-продажу, слід було офіційно звернутися до органу приватизації, однак жодних звернень від покупця ( ОСОБА_1 ) не надходило.
- з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (зазначена правова позиція Верховного Суду викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Об`єднаної палати від 23.01.2019 у справі № 355/385/17); 
- невиконання договірних зобов`язань, зокрема щодо відчуження частини об`єкта приватизації без погодження органу приватизації є достатньою підставою для розірвання договору.
Відповідач-2 правом на подання відзиву не скористалась.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2026 сформовано колегію суддів у складі: Іванчук С.В (суддя-доповідач), судді Степанюк Н.Л., Міліціанов Р.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 01.06.2026 (вх.№01-05/1742/26) на рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.05.2026 у справі №926/3725/25. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2026 призначено розгляд справи на 21.07.2026.
02.07.2026 позивач подав відзив (вх.№01-04/5652/26), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.
У зв`язку із відпусткою суддів Степанюк Н.Л., Міліціанов Р.В. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2026 здійснено автоматизований розподіл та визначено склад колегії: Іванчук С.В (суддя-доповідач), судді Шаповал Д.В., Рим Т.Я.
У судовому засіданні 21.07.2026 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідач-2 явки представника в судове засідання не забезпечив. Явка представників учасників справи у судові засідання обов`язковою не визнавалась.
Ухвали суду доставлено учасникам справи, що підтверджується довідками про доставку електронних листів до електронних кабінетів та поштовими повідомленнями про вручення рекомендованого відправлення.
Згідно із ч. 12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 21.07.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.
Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
08.10.2024 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації – окремого майна – нежитлової будівлі у складі: адміністративний будинок літ. А-ІІ загальною площею 125,6 кв.м., ганок літ. а, вимощення І за адресою: Чернівецька обл., Чернівецький р-н., м. Сторожинець, вул. Хмельницького Б., 18-А, який перебуває на балансі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за результатами електронного аукціону без умов (Том 1, а.с. 16)
Зазначений договір нотаріально посвідчений 08.10.2024 приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Хоміцькою М.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1994. (Том 1, а.с. 18)
Відповідно до пункту 1.1. укладеного договору, продавець зобов`язується передати у власність покупцю об`єкт малої приватизації – окремого майна – нежитлову будівлю у складі: адміністративний будинок літ. А-ІІ загальною площею 125,6 кв.м., ганок літ. а, вимощення І за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на балансі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код за ЄДРПОУ 40329345) (об`єкт приватизації), а покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації, виконати визначені в договорі умови.
Покупець сплатив у повному обсязі ціну продажу об`єкта приватизації, визначену за результатами електронного аукціону, яка становить: 3 120 007,20 грн., у тому числі ПДВ – 520 001,20 грн.
Об`єкт приватизації належить Державі Україна, в особі Пенсійного фонду України (код за ЄДРПОУ 00035323), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав, виданою Хоміцькою Н.Г., приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області 08 жовтня 2024 року, згідно якої право власності на нежитлову будівлю зареєстровано в Державному реєстрі речових прав Товарницькою А.А., державним реєстратором Чернівецької міської ради Чернівецької області 30 листопада 2017 року, номер відомостей про речове право 23764598, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1428850973245. 
Об`єкт приватизації перебував на праві оперативного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код за ЄДРПОУ 40329345) Право оперативного управління зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за № 23764834 “ 30” листопада 2017 року.
Пунктом 2.1 спірного договору встановлено, що право власності на об`єкт приватизації у покупця виникає з дня його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав, яка здійснюється одночасно з підписанням, нотаріальним посвідченням цього договору та підписання акта приймання-передачі об`єкта приватизації. 
Розділом 3 укладеного договору унормовано, що передача об`єкта приватизації покупцю здійснюється продавцем в день укладення цього договору. 
Передача об`єкта приватизації продавцем і прийняття його покупцем засвідчується актом приймання-передачі, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками (за наявності).
Пунктом 4.1 договору визначено, що кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цим договором, не перешкоджати іншій стороні у виконанні її обов`язків і має право вимагати від іншої сторони виконання належним чином її обов`язків, передбачених умовами договору. 
Відповідно до розділу 5 договору, сторони погодили окрім іншого наступні обов`язки покупця: відчуження об`єкта приватизації (його частини) до повного виконання умов договору, можливо виключно за згодою продавця в порядку, встановленому Фондом державного майна України; зобов`язання, визначені в цьому договорі, зберігають свою дію для осіб, які придбавають об`єкт приватизації у разі його подальшого відчуження протягом строку дії таких зобов`язань; у разі подальшого відчуження об`єкта приватизації до нового власника переходять зобов`язання, передбачені договором і не виконані на дату такого відчуження; у разі подальшого відчуження приватизованого об`єкта новий власник у двотижневий строк з дня переходу до нього права власності на такий об`єкт зобов`язаний подати продавцю копії документів, що підтверджують перехід до нього права власності.
Згідно п. 6.1 договору, продавець зобов`язаний, окрім іншого, здійснювати контроль за виконанням умов цього договору в порядку, встановленому законодавством України; зняти договір купівлі-продажу з контролю у разі повного виконання умов договору, що підтверджує відповідний орган приватизації шляхом затвердження акта підсумкової перевірки відповідно до порядку здійснення контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об`єктів приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 18.10.2018 №1327; розглядати питання щодо надання згоди на відчуження об`єкту приватизації (його частин) в порядку, визначеному Фондом державного майна України.
Пунктом 5.3 договору встановлено, що строк виконання зобов`язань, визначених у Договорі, щодо яких не встановлений строк їх виконання, не перевищує п`яти років. 
08.10.2024 актом приймання-передачі об`єкт приватизації переданий органом приватизації покупцю – ОСОБА_1 . (Том 1, а.с. 19)
01.05.2025 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях листом №01-121-00933 повідомило Богатир О.П. про проведення у травні 2025 року планової перевірки щодо виконання умов договору від 08.10.2024; просило Богатир О.П. у 15-денний термін надати інформацію щодо стану виконання договірних зобов`язань. (Том 1, а.с. 20)
02.05.2025 зазначений лист вручено Богатир О.П., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №5800111729659. (Том 1, а.с. 21-22)
27.05.2025 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях складено акт №9 поточної перевірки виконання умов договору від 08.10.2024 за результатами електронного аукціону без умов №SPE001-UA-20240824-53390 від 12.09.2024. (Том 1, а.с. 23)
У вказаному акті проставлено підпис головного спеціаліста відділу приватизації та корпоративного Управління забезпечення реалізації повноважень у Чернівецькій області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях – Пущук Галини Георгіївни. Підпис ОСОБА_1 – відсутній, зазначено, що покупець для здійснення перевірки не з`явився. (Том 1, а.с. 24)
Згідно висновків акту поточної перевірки від 27.05.2025 №9 встановлено факт відчуження на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) об`єкта нерухомості – адміністративного будинку літ. А-ІІ загальною площею 125,6 кв.м. ганок літ. а, вимощення І за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать відомості, зазначені у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта (Том 1, а.с. 25)
27.05.2025 два примірники зазначеного акту листом №18-121-01089 було надіслано на адресу Богатир Оксани Петрівни для підписання, що підтверджується долученими до матеріалів справи фіскальним чеком, накладною та описом вкладення поштового відправлення №0505313120257. (Том 1, а.с. 27)
У тридцятиденний строк з дня відправлення акта перевірки №9 від 27.05.2025 орган приватизації не отримав підписаного Богатир О.П. акта та/або зауважень чи заперечень до нього. 
Факт повернення поштового відправлення №050531312025 у зв`язку із закінченням терміну зберігання підтверджується долученим до матеріалів справи трекінгом цього ж відправлення. (Том 1, а.с. 31)
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях звернулося листом від 17.07.2025 №18-124-01380 до ОСОБА_1 та листом від 17.07.2025 №18-124-01379 до приватного нотаріуса Лосік Інни Володимирівни з проханням надати копію договору купівлі-продажу від 10.12.2024. (Том 1, а.с. 32-35)
28.07.2025 нотаріус Лосік І.В. листом №69/01-16 відмовилась надавати договір від 10.12.2024 з посиланням на ст. 8 Закону України “Про нотаріат”. (Том 1, а.с. 36)
ОСОБА_1 залишила звернення органу приватизації без відповіді. Факт надсилання листа №18-124-01380 від 17.07.2025 на адресу відповідача-1 підтверджується фіскальним чеком, накладною поштового відправлення №5800217786279 та описом вкладення цінного листа. (Том 1, а.с. 38,40).
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2026 витребувано у приватного нотаріуса Чернівецької області Лосік Інни Володимирівни докази, що мають значення у справі, а саме: належним чином завірену копію договору купівлі-продажу №4756 від 10.12.2024.
10.02.2026 на виконання ухвали Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2026 нотаріусом надіслано завірену фотокопію договору купівлі-продажу №4756 від 10.12.2024. (Том 1, а.с. 110).
Згідно із п. 1 вказаного договору ОСОБА_1 (продавець) продала, а ОСОБА_2 (покупець) купила нежитлову будівлю, загальною площею 125,60 кв.м., адміністративний будинок літ. “А-ІІ”., ганок літ. “а”, вимощення І, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Пунктом 3 цього договору унормовано, що продаж вчинено за 1 269 162 гривні, які продавець отримала від представника покупця повністю до підписання цього договору, з дотримання вимог чинного законодавства.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Предметом спору у цій справі є вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про розірвання договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації від 08.10.2024, визнання недійсним договору купівлі-продажу цього ж об`єкта від 10.12.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та повернення об`єкта приватизації у державну власність у зв`язку з його відчуженням без погодження органу приватизації.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації, який перебуває на балансі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за результатами електронного аукціону без умов №SPE001-UA-20240824-53390 від 12.09.2024.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Спеціальним законом, що регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, у тому числі регулює порядок укладання договорів купівлі-продажу об`єктів малої приватизації, визначає зобов`язання сторін за такими договорами, наслідки порушення зобов`язань, є Закон України “Про приватизацію державного і комунального майна”.
Відповідно до ст. 15 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” об`єкти малої приватизації продаються виключно на електронних аукціонах. Порядок проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та Порядок відбору операторів електронних майданчиків для організації проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, авторизації електронних майданчиків, розмір та порядок сплати плати за участь, визначення переможця за результатами електронного аукціону, а також порядок визначення додаткових умов продажу затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається із змісту оспорюваного договору купівлі-продажу малої приватизації об`єкта малої приватизації – окремого майна – нежитлової будівлі у складі: адміністративний будинок літ. А-ІІ загальною площею 125,6 кв.м., ганок літ. а, вимощення І за адресою: Чернівецька обл., Чернівецький р-н., м. Сторожинець, вул. Хмельницького Б., 18-А, який перебуває на балансі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, даний договір укладений за результатами аукціону без умов.
Згідно із п. 1.1. спірного договору купівлі- продажу, продавець зобов`язується передати у власність покупцю об`єкт малої приватизації – окремого майна – нежитлову будівлю у складі: адміністративний будинок літ. А-ІІ загальною площею 125,6 кв.м., ганок літ. а, вимощення І за адресою: Чернівецька обл., Чернівецький р-н., м. Сторожинець, вул. Хмельницького Б., 18-А (вісімнадцять літера “А”), який перебуває на балансі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код за ЄДРПОУ 40329345) (об`єкт приватизації), а покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації, виконати визначені в договорі умови.
Покупець сплатив у повному обсязі ціну продажу об`єкта приватизації, визначену за результатами електронного аукціону, яка становить: 3 120 007,20 грн., у тому числі ПДВ – 520 001,20 грн.
Об`єкт приватизації, згідно із п. 1.1 спірного договору, належить Державі Україна, в особі Пенсійного фонду України (код за ЄДРПОУ 00035323), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав, виданою Хоміцькою Н.Г., приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області 08 жовтня 2024, згідно якої право власності на нежитлову будівлю зареєстровано в Державному реєстрі речових прав Товарницькою А.А., державним реєстратором Чернівецької міської ради Чернівецької області 30 листопада 2017 року, номер відомостей про речове право 23764598, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1428850973245. Об`єкт приватизації перебуває на праві оперативного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код за ЄДРПОУ 40329345) Право оперативного управління зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за № 23764834 “ 30” листопада 2017 року.
Відповідно до ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем аукціону, та викупу об`єктів приватизації здійснює орган приватизації.
Порядок здійснення контролю за виконанням зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, затверджує Фонд державного майна України.
Строк виконання зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, крім мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п`яти років, за винятком тих, для яких Фондом державного майна України за поданням аукціонної комісії може бути встановлено інший строк виконання зобов`язань.
Зобов`язання, визначені у договорі купівлі-продажу, зберігають свою дію для осіб, які придбавають об`єкт у разі його подальшого відчуження протягом строку дії таких зобов`язань.
Відчуження об`єкта приватизації (його частини) або нерухомого майна господарського товариства, якщо об`єктом приватизації є пакет акцій (часток) такого товариства, до повного виконання умов договору купівлі-продажу можливо виключно за згодою органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням. Порядок надання згоди органами приватизації встановлюється Фондом державного майна України. (ч. 5 ст. 27 цього ж Закону)
Пунктом 4.1 спірного договору визначено, що кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цим договором, не перешкоджати іншій стороні у виконанні її обов`язків і має право вимагати від іншої сторони виконання належним чином її обов`язків, передбачених умовами договору. 
Відповідно до розділу 5 договору, сторони погодили окрім іншого наступні обов`язки покупця:
-покупець зобов`язаний прийняти об`єкт приватизації за актом приймання-передачі в установлений договором строк (п.5.1договору);
- відчуження об`єкта приватизації (його частини) до повного виконання умов договору, можливо виключно за згодою продавця в порядку, встановленому Фондом державного майна України;
- зобов`язання, визначені в цьому договорі, зберігають свою дію для осіб, які придбавають об`єкт приватизації у разі його подальшого відчуження протягом строку дії таких зобов`язань; у разі подальшого відчуження об`єкту приватизації до нового власника переходять зобов`язання, передбачені договором і не виконані на дату такого відчуження; у разі подальшого відчуження приватизованого об`єкта новий власник у двотижневий строк з дня переходу до нього права власності на такий об`єкт зобов`язаний подати продавцю копії документів, що підтверджують перехід до нього права власності.
Відтак, із змісту договору також вбачається, що сторонами не було погоджено додаткових умов виконання яких було покладено на продавця .
Згідно п. 6.1 договору, продавець зобов`язаний, окрім іншого: 
- здійснювати контроль за виконанням умов цього договору в порядку, встановленому законодавством України;
- зняти договір купівлі-продажу з контролю у разі повного виконання умов договору, що підтверджує відповідний орган приватизації шляхом затвердження акта підсумкової перевірки відповідно до порядку здійснення контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об`єктів приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 18.10.2018 №1327; 
- розглядати питання щодо надання згоди на відчуження об`єкту приватизації (його частин) в порядку, визначеному Фондом державного майна України.
Пунктом 5.3 договору встановлено, що строк виконання зобов`язань, визначених у договорі, щодо яких не встановлений строк їх виконання, не перевищує п`яти років. 
Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із п. 7 спірного договору від 08.10.2024, у разі невиконання або неналежного виконання умов цього договору покупець несе відповідальність встановлену цим договором та законодавством України.
Пунктом 9.2 договору купівлі купівлі-продажу об`єкта малої приватизації за результатами електронного аукціону без умов від 08 жовтня 2024 року унормовано, що Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін, в тому числі за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених цим договором, у визначені строки.
Відповідно до пункту 9.3 вказаного договору, виключними умовами для розірвання договору об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством та договором, є серед іншого: невиконання умов продажу об`єкта приватизації і зобов`язань покупця, визначених умовами договору, в установлений договором строк.
Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” передбачено, що виключними умовами для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством, зокрема, є невиконання умов продажу об`єкта і зобов`язань покупця, визначених договором купівлі-продажу, в установлений таким договором строк; продаж або в інший спосіб відчуження покупцем приватизованого об`єкта (його частини) або нерухомого майна господарського товариства, якщо об`єктом приватизації є пакет акцій (часток) такого товариства, особам, визначеним частиною другою статті 8 цього Закону, протягом виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу.
Згідно ч. 9 статті 26 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна”, на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано, у тому числі за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки або визнано недійсним за рішенням суду.
Як вбачається із матеріалів справи, та змісту договору покупець сплатив у повному обсязі ціну продажу об`єкта приватизації, визначену за результатами електронного аукціону, яка становить: 3 120 007,20 грн., у тому числі ПДВ – 520 001,20 грн., та 08.10.2024 за актом приймання-передачі об`єкт приватизації переданий органом приватизації покупцю – ОСОБА_1 .
Щодо доводів скаржника про відсутність зобов`язань щодо виконання будь-яких умов продажу об`єкта приватизації.
Згідно із п. 3 ч. 1 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” аукціон без умов - спосіб продажу об`єкта приватизації, за яким власником об`єкта приватизації стає покупець, що в ході торгів запропонував за нього найвищу ціну без додаткових умов продажу об`єкта приватизації.
З матеріалів справи встановлено, що спірний об`єкт приватизації був реалізований за результатами електронного аукціону без додаткових умов продажу. 
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Застосовуючи норми ст. 651 ЦК України та ч. 3 ст. 26 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” суд повинен враховувати, що наявність формальних підстав для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації не завжди є підставою для його автоматичного розірвання.
Наявність передбачених частиною третьою статті 26 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” виключних умов для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації потребує додаткового встановлення істотності такого порушення.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У такому разі оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом на власний розсуд. Критеріями такої оцінки є:
- “значна міра” позбавлення сторони того, на що вона очікувала при укладенні договору;
- розмір завданої порушенням шкоди (при цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору);
- співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати сторона в разі належного виконання договору. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 07.02.2025 у справі №910/5663/22 (910/7708/17).
На орган приватизації відповідно до статті 27 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна”, умов договору та Порядку здійснення контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об`єктів приватизації підтверджує факт повного виконання покупцем договірних зобов`язань шляхом затвердження акта підсумкової перевірки та зняття договору з контролю.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” спірний об`єкт був відчужений за результатами аукціону без умов, тобто без встановлення покупцю будь-яких додаткових інвестиційних, соціальних чи інших спеціальних умов продажу об`єкта приватизації.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем-1 виконано основний обов`язок покупця за договором купівлі-продажу об`єкта приватизації, а саме сплачено повну вартість об`єкта приватизації у розмірі, визначеному за результатами електронного аукціону. 
Інших невиконаних умов продажу об`єкта приватизації позивачем не наведено.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази встановлення покупцю додаткових умов приватизації, внесення змін до договору купівлі-продажу від 08.10.2024, укладення між сторонами додаткових угод, прийняття органом приватизації будь-яких рішень щодо покладення на покупця додаткових обов`язків.
Відсутність будь-яких додаткових умов продажу об`єкта приватизації підтверджується інформацією про проведення електронного аукціону №SPE001-UA-20240824-53390, яка перебуває у відкритому доступі в електронній торговій системі “Прозорро.Продажі” (https://prozorro.sale) та відповідно до якої спірний об`єкт було реалізовано саме за результатами аукціону без умов.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до інформаційного повідомлення № 01-121-01385 від 21.08.2024 про приватизацію спірного об`єкта малої приватизації, оприлюдненого в електронній торговій системі “Прозорро.Продажі” щодо аукціону №SPE001-UA-20240824-53390, спосіб проведення приватизації визначений як “аукціон без умов”.
При цьому у розділі “Інформація про умови, на яких здійснюється приватизація об`єкта” цього ж повідомлення зазначено, що приватизація здійснюється відповідно до вимог Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна”, а покупець повинен відповідати вимогам статті 8 цього Закону. Будь-які додаткові умови продажу об`єкта приватизації інформаційним повідомленням не встановлювалися.
Відтак, інформація, розміщена безпосередньо на сторінці електронного аукціону, так і саме інформаційне повідомлення, умови укладеного договору купівлі-продажу підтверджують відсутність будь-яких додаткових умов приватизації.
Окрім цього, належить зазначити, що застосовуючи розірвання договору, суд повинен встановити не лише факт порушення умов договору, а й істотність такого порушення та наслідки такого порушення для іншої сторони, а також оцінити співмірність застосованого способу захисту характеру допущеного порушення.
Колегія суддів враховує, що позивач отримав повну оплату вартості об`єкта приватизації, визначену за результатами електронного аукціону, що підтверджується самими умовами укладеного договору, та не заперечується сторонами, тоді як доказів завдання державі майнової шкоди, втрати вартості об`єкта чи інших негативних наслідків, які б свідчили про істотне порушення договору, матеріали справи не містять.
Відтак, враховуючи встановлені обставини справи, помилковими є висновки місцевого господарського суду про те, що у даному випадку наявні підстави для розірвання договору у зв`язку із невиконанням умов договору, а також передбачені статтею 651 ЦК України правові підстави для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації від 08.10.2024.
Також, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідачем-1було порушено процедуру відчуження спірного майна.
Відповідно до п. 5.4 спірного договору від 08.10.2024 відчуження об`єкта приватизації можливе до повного виконання умов договору виключно за згодою продавця. Отже, зазначене обмеження поширюється лише на випадки, коли на момент відчуження покупцем ще не виконані передбачені договором зобов`язання.
Як вже зазначалось раніше, покупцем у повному обсязі сплачено визначену договором ціну продажу об`єкта приватизації, інших зобов`язань покупця умови оспорюваного договору не містять, спосіб проведення приватизації визначений як “аукціон без умов”. За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку, що на момент відчуження спірного майна відповідачем-1 були виконані всі передбачені договором обов`язки.
Посилання позивача на відсутність акта підсумкової перевірки та не зняття договору з контролю також не можуть бути підставою для покладення негативних наслідків на відповідача-1. Оскільки, відповідно до пункту 6.1 договору саме продавець, а не покупець, зобов`язаний здійснювати контроль за виконанням умов договору, проводити відповідні перевірки та після повного виконання умов договору зняти його з контролю шляхом затвердження акта підсумкової перевірки відповідно до Порядку, затвердженого наказом Фонду державного майна України №1327 від 18.10.2018.
Невиконання продавцем, позивачем власних обов`язків щодо здійснення контролю та оформлення результатів такого контролю не може свідчити про порушення відповідачем умов договору та не створює для нього будь-яких додаткових обмежень чи негативних правових наслідків.
Інше тлумачення фактично означало б, що покупець об`єкта приватизації після належного виконання всіх передбачених договором обов`язків залишається на невизначений строк обмеженим у розпорядженні належним йому майном виключно через бездіяльність самого органу приватизації, який не виконав покладений на нього договором обов`язок щодо оформлення акта підсумкової перевірки та зняття договору з контролю. 
Такий підхід суперечив би принципам правової визначеності, добросовісності та неприпустимості покладення негативних наслідків бездіяльності однієї сторони договору на іншу сторону, яка свої зобов`язання виконала належним чином.
Щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 10.12.2024.
Досліджуючи питання визнання недійсним правочину, колегія суддів бере до уваги, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спір щодо визнання договору недійсним, суд виходить із того, що відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину (аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17; від 13.07.2022 у справі №363/1834/17; постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/3938/18; від 26.05.2023 у справі № 905/77/21).
Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів 
У постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 644/7422/16-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан.
Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів того, що під час укладення договору купівлі-продажу від 10.12.2024 його зміст суперечив вимогам закону, сторони не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності, їх волевиявлення не було вільним або не відповідало внутрішній волі, чи що спірний правочин був спрямований на приховування іншого правочину або не мав на меті реального настання передбачених ним правових наслідків, чи існували інші обмеження продажу даного майна.
Згідно із п. 5.6 договору купівлі-продажу від 08.10.2024 у разі подальшого відчуження об`єкта приватизації до нового власника переходять зобов`язання, передбачені договором і не виконані на дату такого відчуження
Як уже встановлено колегією суддів, на момент укладення договору купівлі-продажу між відповідачами, будь-які невиконані зобов`язання за первісним договором з боку покупця були відсутні, а тому подальше відчуження спірного майна не суперечило умовам спірного договору.
Враховуючи вище викладене, відсутні правові підстави для визнання договору купівлі-продажу від 10.12.2024 недійсним, а також підстави для застосування передбачених статтею 216 ЦК України наслідків недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції.
Щодо витребування майна з чужого незаконного володіння.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу.
У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №9901/172/20, від 01.07.2021 у справі №9901/381/20, від 26.10.2021 у справі №766/20797/18, від 01.02.2022 у справі №750/3192/14, від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц).
Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин.
Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
У постанові від 30.07.2020 у справі № 752/13695/18 Верховний Суд зазначив, що аналіз статті 387 ЦК свідчить, що віндикаційний позов – це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого не власника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) “юридично” - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений.
Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.
У цивільному законодавстві під віндикаційним позовом слід розуміти вимогу про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння.
Умовами для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна обставин того: 1) чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким; 2) чи перебуває спірне майно у володінні іншої особи (відповідача) та чи підтверджене таке володіння фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку; 3) чи знаходиться спірне майно у чужому володінні незаконно; 4) чи є об`єкт віндикаційного позову індивідуально-визначеним майном, що існує в натурі станом на час звернення з позовом.
Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, від волевиявлення власника щодо вибуття майна, від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем, а також від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19).
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зокрема відсутність підстав для розірвання договору купівлі-продажу від 08.10.2024, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України та ОСОБА_1 , наявність у продавця - ОСОБА_1 права власності на спірне майно, яке виникло на законних підставах, відсутні правові підстави для витребування спірного майна з володіння покупця – ОСОБА_2 .
З огляду на викладене, а також відсутність підстав для визнання договору від 10.12.2024 недійсним, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для витребування спірного майна із володіння ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації, а відтак відсутні правові підстави для задоволення похідних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10.12.2024, застосування наслідків його недійсності та витребування майна від відповідача-2 на користь держави.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, а висновки місцевого господарського суду не відповідають встановленим обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права. Відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.05.2026 – скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Висновки апеляційного господарського суду.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Чернівецької міської ради підлягає задоволенню, відтак рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.05.2026 слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За результатами розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про покладення сплати судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, на позивача.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 01.06.2026 (вх.№01-05/1742/26) – задоволити.
Рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.05.2026 у справі №926/3725/25 – скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (76019, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 48, код ЄДРПОУ 42891875 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 63 427,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Повний текст постанови складено та підписано 24.07.26 

Головуючий суддя Іванчук С.В.

суддя Шаповал Д.В.

суддя Рим Т.Я.