ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року 

м. Київ

справа № 420/39836/25
адміністративне провадження № К/990/24588/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження 
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року (суддя Бжассо Н.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року (колегія у складі суддів Ступакової І.Г., Бітова А.І., Лук`янчук О.В.)
у справі № 420/39836/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області,
про визнання протиправним та скасування рішення та зобов?язання вчинити певні дії.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У грудні 2025 року  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка, скаржниця) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФ України в Полтавській області, відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Полтавській області від 05.11.2025 № 155350018726 щодо відмови у зарахуванні до спеціального страхового стажу певних періодів роботи, а саме: з 05.08.1982 по 02.11.1983 в Обласній лікарні м. Орла Міністерства охорони здоров`я РРФСР на підставі записів 1-2 трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982 на посаді медичної сестри дитячого хірургічного відділення; з 14.02.1984 по 08.02.1996 в Міській лікарні № 7 на підставі записів 3-4 трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982 на посаді медичної сестри дитячого відділення Міської лікарні №7; з 01.06.2023 по 19.02.2024 (дату досягнення пенсійного віку) в Державній установі «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» та у виплаті одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розд. XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на дату її призначення;
- зобов`язати відповідача вирішити питання про зарахування до спеціального страхового стажу певних періодів роботи, а саме: з 05.08.1982 по 02.11.1983 в Обласній лікарні м. Орла Міністерства охорони здоров`я РРФСР на підставі записів 1-2 трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982 на посаді медичної сестри дитячого хірургічного відділення; з 14.02.1984 по 08.02.1996 в Міській лікарні №7 на підставі записів 3-4 трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982 на посаді сестри медичної дитячого відділення Міської лікарні №7; з 01.06.2023 по 19.02.2024 (дату досягнення пенсійного віку) в Державній установі «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» станом на дату її призначення, а також повторно розглянути заяву позивачки від 28.10.2025 про нарахування і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розд. XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» станом на день призначення та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ПФ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 

ІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

2. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2026, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2026, позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №155350018726 від 05.11.2025; 
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до спеціального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 14.02.1984 по 08.02.1996 в Міській лікарні №7 на підставі записів 3-4 трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982 на посаді медичної сестри дитячого відділення Міської лікарні №7; з 01.06.2023 по 19.02.2024 (дату досягнення пенсійного віку) в Державній установі «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на дату її призначення;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.10.2025 про нарахування і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на день призначення й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду;
- в іншій частині позову відмовлено.
3. У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій вона просила відшкодувати витрати на вказану допомогу у розмірі 20 000 грн.
4. Додатковим рішенням від 13.03.2026, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2026, задоволено частково заяву про ухвалення додаткового рішення: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. В іншій частині заяви - відмовлено.
5. Суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що, враховуючи предмет спору, вартість послуг правового характеру у розмірі 20000 грн, що заявлена до стягнення з відповідача, є завищеною в частині їх необхідності. Цей спір не потребував значних витрат часу, а ведення цієї справи у суді не вимагало значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині складання та подання позовної заяви. 
6. Суд взяв до уваги, що судових засідань не було, розгляд справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Категорія справ є досить поширеною, тому, виходячи із конкретних обставин справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 4000 грн, з урахуванням часткового задоволення позову.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. 28.05.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій позивачка просить скасувати додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2026 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2026 в частині відмови у задоволенні заяви та ухвалити у цій частині нове судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в повному розмірі.
8. Підставами касаційного оскарження судового рішення скаржниця зазначає абз. 6 ч. 4 ст. 328 КАС України, мотивуючи її неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції положень ст. 134, 139 КАС України при вирішенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу без урахування висновків щодо їх правозастосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18 (зокрема, про те, що зменшення витрат на правничу допомогу можливе лише за умови наведення належного обґрунтування та аналізу критеріїв співмірності), від 20.08.2024 у справі № 420/22020/23 (а саме про те, що розмір витрат визначається на підставі поданих доказів щодо обсягу та вартості наданих послуг), від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 14.11.2019 у справі № 826/7375/18 (зокрема, про те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами).
9. У взаємозв`язку із цим скаржниця стверджує, що суд першої інстанції, визнавши правомірність витрат позивачки на професійну правничу допомогу, водночас без належної мотивації зменшив заявлений до відшкодування розмір таких витрат з 20 000 грн до 4 000 грн. Своєю чергою суд апеляційної інстанції всупереч приписам ст. 316 КАС України обмежився формальним погодженням з висновками суду попередньої інстанції без наведення власної мотивації.
10. Ухвалою від 15.06.2026 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі.
11. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не подав. Ухвалу про відкриття касаційного провадження доставлено в електронний кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 15.06.2026. 

ІV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
13. Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
14. Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
15. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
16. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
17. Частинами 3, 4 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
18. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката відображено у ч. 5 ст. 134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
19. Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
20. Аналіз наведених норм процесуального законодавства свідчить про те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
21. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14.10.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Домбровською Марією Андріївною укладено договір № 01/14/10/2025 про надання правничої допомоги.
22. Згідно з пунктом 1 договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу з консультування і представництва прав та інтересів клієнта під час досудової підготовки (подання адвокатських запитів, правова допомога в супроводі клієнта у Пенсійному Фонді України, Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області) та звернення до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання бездіяльності/відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії на умовах, передбачених цим Договором. Клієнт уповноважує адвоката при виконанні доручення здійснити всі передбачені або не заборонені законом дії для максимального задоволення законних прав та інтересів клієнта.
23. Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що клієнт зобов`язується при підписанні цього договору сплатити адвокату в готівковій формі гонорар у розмірі 20000 гривень. Узгоджений розмір гонорару за цим договором може бути збільшено у випадку збільшення обсягу надання окремої правничої допомоги (окремих юридичних послуг) по змісту цього договору. Витрати адвоката на сплату судових зборів, оплату висновків спеціалістів, висновків експертів, відрядження, на оплату ксерокопіювання документів, оплату послуг пошти, оплату послуг телефонного зв`язку та інші фактичні витрати оплачуються клієнтом окремо, і зазначені виплати не можуть враховуватись як оплата гонорару адвоката за цим договором.
24. 03.03.2026 між адвокатом і клієнтом підписано акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) з надання правничої допомоги за договором № 01/14/10/2025 про надання правничої допомоги від 14.10.2025, відповідно до якого клієнт підтвердив виконання адвокатом умов договору та відповідно до якого детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у ході досудової підготовки та представництва інтересів клієнта у Одеському окружному адміністративному суді у справі № 420/39836/25, необхідних для надання правничої допомоги позивачу, складає 20000 грн, що включає в себе:
- первісна консультація клієнта, правовий аналіз фактичних обставин при виникненні і існуванні спірних правовідносин, з`ясування і визначення характеру правовідносин між учасниками спору;
- підготовка і подання адвокатських запитів до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 18» і Національної академії медичних наук України (копію адвокатського запиту від 16.10.2025 з доказами про направлення та вручення, копію адвокатського запиту від 15.11.2025 з доказами про направлення та вручення додано до позову);
- супровід звернення клієнта до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;
- отримання і аналіз рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та формування правової позиції у справі з урахуванням чинного законодавства України, практики Верховного Суду, практики Європейського суду з прав людини; 
- пошук і отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
- підготовка і подання позову до Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/39836/25;
- підготовка і подання заяви про усунення недоліків позовної заяви № 420/39836/25;
- правовий аналіз відзиву, пояснень третьої особи та підготовка і подання додаткових пояснень у справі № 420/39836/25.
25. 03.03.2026 за результатом складання та підписання акта приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) з надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01/14/10/2025 від 14.10.2025 було складено та підписано довідку про отримання адвокатом від клієнта за надання правничої допомоги гонорару у сумі 20 000 грн.
26. На підтвердження встановлених вище обставин в суді першої інстанції позивачем, крім договору, надано: акт від 03.03.2026 прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) з надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01/14/10/2025, довідку про сплату гонорару, яка підтверджує сплату позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 20 000 грн.
27. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь позивача, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість їх зменшення до 4 000 грн, з огляду на таке.
28. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI).
29. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
30. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
31. Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
32. Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні;
5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;
9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
33. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності.
34. Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу. Зокрема, Верховний Суд у постановах від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18 та від 22.10.2021 у справі №160/7922/20 виходив з того, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
35. Застосовуючи наведені висновки Верховного Суду до обставин цієї справи, колегія суддів звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції правильно застосував наведені критерії при вирішенні питання щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, та обґрунтовано виходив із необхідності дотримання їх розумності, співмірності та пропорційності зі складністю справи, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін.
36. При цьому суд апеляційної інстанції правильно врахував, що відшкодуванню підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які є фактичними, необхідними та безпосередньо пов`язаними з розглядом справи, а їх розмір має бути обґрунтованим та пропорційним предмету спору.
37. Підставою для відкриття касаційного провадження слугувало неврахування висновків Верховного Суду, зазначених у постановах від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, від 20.08.2024 у справі № 420/22020/23, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 14.11.2019 у справі № 826/7375/18.
38. У постанові від 14.11.2019 у справі № 826/7375/18 Верховний Суд дійшов висновку: 
« суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям».
39. У постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що положення частини сьомої статті 134 КАС України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
40. У постанові від 20.08.2024 у справі № 420/22020/23 Верховний Суд виснував, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
41. У постанові від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18 Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
42. Наведені висновки узгоджуються з положеннями частин третьої, п`ятої-сьомої статті 134 КАС України, якими визначено критерії співмірності витрат на оплату послуг адвоката та покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, обов`язок доведення їх неспівмірності.
43. Водночас суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо з урахуванням принципів справедливості та верховенства права встановить, що заявлений до відшкодування розмір є неспівмірним, зокрема зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, витраченим адвокатом часом та значенням справи для сторони. При цьому положення частини сьомої статті 134 КАС України не означають автоматичного стягнення всієї заявленої суми лише з огляду на відсутність клопотання іншої сторони про її зменшення.
44. З огляду на встановлені судами обставини, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що витрати у розмірі 4 000 грн є співмірними зі складністю справи та витраченим адвокатом часом, тоді як решта заявлених до відшкодування витрат на відповідні послуг не були неминучими та необхідними для розгляду цієї справи, а більшість із них взагалі надавалася поза межами судового розгляду справи в суді першої інстанції.
45. Наведені у касаційній скарзі доводи про порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог процесуального законодавства не знайшли підтвердження, а тому підстави для скасування додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2026 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2026 відсутні. 
46. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі №420/39836/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб