Справа №466/6236/24 Головуючий у 1 інстанції:Едер П. Т. 
Провадження №22-ц/811/12/26 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 липня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
секретарка: Попенко І.І., 

за участі в судовому засіданні представника заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова в складі судді Едера П.Т. від 02 грудня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2025 рокузаяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна – задоволено частково.
Визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 – недієздатною.
У задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення опіки та призначення його піклувальником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – відмовлено.
Строк дії рішення суду становить два роки.
Вказане рішення оскаржив Калька Ярослав Зіновійович в інтересах ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2025 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення опіки та призначення його піклувальником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти нове рішення, яким направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції до часу підготовки зацікавленою особою подання на призначення опікуна, тим самим забезпечивши право особи, яка визнана недієздатною, на належний соціальний захист.
Вважає помилковим висновок суду про неможливість призначення ОСОБА_1 опікуном у зв`язку з відсутністю відповідного подання органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Зазначає, що представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, а тому суд першої інстанції мав витребувати від органу опіки та піклування інформацію щодо подання про призначення опікуна або щодо відмови у його внесенні, а у разі необхідності – вжити заходів для вирішення питання призначення іншого опікуна. Вказує, що суд, застосувавши надмірний формалізм, визнав ОСОБА_4 недієздатною, однак не призначив їй опікуна, фактично залишивши особу без належного захисту, представництва її прав та забезпечення догляду. На його думку, таким рішенням суд не забезпечив досягнення мети інституту опіки, яка полягає у захисті прав та інтересів недієздатної особи. Також, зазначає, що орган опіки та піклування та суд першої інстанції, усвідомлюючи стан ОСОБА_4 , не виконали покладених на них обов`язків, внаслідок чого недієздатна особа залишилась без належного правового захисту.
В судове засідання окрім представника заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви, письмових пояснень, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 296, 300 ЦПК України, ст.ст. 39, 41, 55, 58, 60, 63 ЦК України, Правила опіки та піклування, затверджені наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88, та задовольняючи заяву частково, – виходив з того, що ОСОБА_1 , є племінником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно Акту виданого головою ОСББ Алексевич Н.Я. від 22.04.2024 встановлено, що ОСОБА_4 , фактично проживає із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В судовому розгляді встановлено, що ОСОБА_4 має хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Зокрема, вона має розумову відсталість в стані вираженої імбецильності з вираженим емоційно-вольовим розладом. Приступами психомоторного збудження, повною відсутністю соціально-трудової адаптації та навик самообслуговування, що стверджується копією направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) №256, дата видачі 23.03.2015. Згідно довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, виданою Міжрайонною спеціалізованою Психіатричною МСЕК №1 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» 01.04.2015, серія 10 ААВ №876439 ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 1 групи. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №620 від 22.04.2025, на даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді розумової відсталості в ступені імбецильності, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм станом, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, та давати по них вірні пояснення. Першим критерієм для визнання ОСОБА_4 недієздатною особою є те, що в неї повністю порушені два аспекти її нормальної життєдіяльності: - інтелектуальний - означає, що вона не усвідомлює, не розуміє суті, значення того, що робить; - вольовий - вона не має вільної волі, здатності керувати, володіти собою і своїми вчинками. Саме ознаки стійкості і хронічності, що підтверджені належними доказами дозволяють зробити висновки про повну недієздатність ОСОБА_4 . Щодо вимоги ОСОБА_1 про встановлення над ОСОБА_4 опіки, судом встановлено, що орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради подання на призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_4 не надав. Таким чином, станом на даний час немає законних підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном над його недієздатною тіткою. Таким чином, суд прийшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; частина висновків суду обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; також частина обставин, які суд вважав встановленими, – не доведена, а тому рішення суду підлягає зміні.
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі заявою, заінтересована особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, в якій просив:
- визнати недієздатною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
- встановити опіку над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- призначити ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є племінником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його тітка, ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: Львівська обл., Буський р-н, с.Баймаки, фактично проживає зі мною за адресою: АДРЕСА_1 . З метою захисту законних прав та інтересів ОСОБА_4 змушений звернутись до суду із заявою про визнання тітки недієздатною та призначення їй опікуна, оскільки тітка, ОСОБА_4 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. ОСОБА_4 має хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Зокрема, вона має розумову відсталість в стані вираженої імбіцильності з вираженим емоційно-вольовим розладом. Приступами психомоторного збудження, повною відсутністю соціально-трудової адаптації та навик самообслуговування. Вказані обставини підтверджуються копією направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) №256, дата видачі 23.03.2015. ОСОБА_4 є особою з інвалідністю першої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, виданою Міжрайонною спеціалізованою Психіатричною МСЕК №1 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» 01.04.2015, серія 10 ААВ №876439. ОСОБА_1 , здійснює догляд за тіткою – ОСОБА_4 , яка є особою з інвалідністю, з 2008 року, має можливість дбати про неї, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням. Інших членів родини, які могли б заперечувати проти призначення його, ОСОБА_1 , опікуном ОСОБА_4 , немає.
Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, – ОСОБА_1 , є племінником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до актів, виданих головою ОСББ Алексевич Н. Я. від 22.04.2024 та 09.05.2024, встановлено факт спільного проживання ОСОБА_4 із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, виданої Міжрайонною спеціалізованою психіатричною МСЕК №1 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 01.04.2015, серія 10 ААВ №876439, ОСОБА_4 є особою з інвалідністю I групи з дитинства та потребує стороннього догляду і нагляду (а.с.13).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №620 від 22.04.2025, на даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді розумової відсталості в ступені імбецильності, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм станом, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, та давати по них вірні пояснення (а.с.77-79).
Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що правильно встановлено судом першої інстанції.
Відтак, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має тяжкий психічний розлад, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, очевидно потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відмовляючи у задоволенні заяви в частині вимог про встановлення опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради подання про призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_4 не надав. Відтак, відсутні передбачені законом підстави для призначення ОСОБА_1 опікуном над його недієздатною тіткою.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у призначенні ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_4 , однак вважає, що суд першої інстанції помилково зазначив про відсутність будь-якого подання органу опіки та піклування з цього приводу, а також не поклав ні на кого обов`язків опікуна недієздатній особі, що унеможливить реалізацію прав та законних інтересів цієї особи, у статусі недієздатної особи.
Як вбачається з матеріалів справи, Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради надано відповідь на звернення ОСОБА_1 №3-К-13627/АП-36 від 25.08.2025 щодо можливості його призначення опікуном ОСОБА_4 у разі визнання її недієздатною. У вказаній відповіді чітко вказано, що у ОСОБА_4 наявні близькі родичі (сестра та дві племінниці), які можуть здійснювати догляд за нею, а також наведено позицію органу опіки та піклування, викладену з урахуванням практики Верховного Суду щодо необхідності перевірки обґрунтованості кандидатури опікуна, зокрема в умовах воєнного стану. Крім того, зазначено, що опікунська рада при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради на засіданні 09.09.2025 ухвалила рішення про відмову у погодженні кандидатури ОСОБА_1 як опікуна.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що орган опіки та піклування висловив позицію щодо недоцільності призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_4 , у зв`язку з чим підстав для його призначення опікуном у цьому провадженні не встановлено. Тому, суд по суті правильно відмовив у задоволенні вимоги про призначення заявника опікуном недієздатної особи. 
Вказані висновки по суті відповідають правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі №742/887/23.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відмовляючи у задоволенні вимог про встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна, судом першої інстанції не враховано, що недієздатна особа у такому випадку (не встановлення опіки та не призначенні опікуна (відсутності опікуна) позбавляється можливості реалізації її прав та законних інтересів, а відтак суд першої інстанції був зобов`язаний встановити опіку над недієздатною особою та визначивши особу відповідальну за реалізацію прав та законних інтересів недієздатної особи.
Також, саме на орган опіки та піклування покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна, та згідно з п.п. 3.3 п.3 Правила опіки та піклування, до документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, належить також, рішення суду про визнання даної особи недієздатною.
Враховуючи вказане, при визнанні особи недієздатною, суд зобов`язаний встановити опіку над недієздатною.
Зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення заявника опікуном відмовив, обов`язки опікуна над недієздатною тимчасово слід було покласти на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатної особи до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом.
Відтак, колегія суддів вважає за необхідне встановити опіку над недієздатною особою та, тимчасово, до вирішення питання про призначення опікуна над недієздатною особою, покласти обов`язки опікуна на орган опіки і піклування.
Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та саму скаргу слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції слід змінити в частині вирішення вимог про встановлення опіки над недієздатною особою та про призначення опікуна недієздатній особі, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом такого змісту: «Встановити опіку над недієздатною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .». В решті рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу Кальки Ярослава Зіновійовича в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2025 року в частині вирішення вимог про встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна недієздатній особі – змінити.
Доповнити резолютивну частину рішення абзацом такого змісту:
«Встановити опіку над недієздатною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .»
В решті рішення суду – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду .

Повний текст постанови складено 10 липня 2026 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра