ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року | Справа №160/22512/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» до Державної служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

УСТАНОВИВ:

04 серпня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті № 007486 від 23.07.2025 р. про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 51000,00 грн.
Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просив:
- зупинити стягнення на підставі Постанови № 007486 від 23.07.2025 р., виданої Відділом державного нагляду у Дніпропетровській області Держаної служби України з безпеки на транспорті, до набрання рішення законної сили по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004786 від 23.07.2025 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 р. у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» про забезпечення позову у справі № 160/22512/25 відмовлено.
Позовна заява обґрунтована тим, що 23.07.2025 р. за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акту №006822 Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято: постанову №007486 про застосування до ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 51000, 00 грн. за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Позивач вважає оскаржувану постанову противною, оскільки довідка не складалась взагалі, чек (квитанція), який встановлює обсяг ваги транспортного засобу, взагалі відсутній адже зважування не проводилось взагалі. Крім того, ні в матеріалах рейдових перевірок ні в оскаржуваних Постановах не вказані технічні прилади якими виявлені та зафіксовані порушення, адже вимірювання, зважування під час перевірки не проводилось контролюючим органом взагалі. Разом з тим, згідно п. 22.5 ПДР України «На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення.» Матеріали перевірки не містили чи встановлені такі дорожні знаки на дорозі С042135.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 р. прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
14 серпня 2025 року від Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому зазнаено, що перевіркою зафіксовано перевищення вагових параметрів транспортного засобу позивача шляхом проведення документального вагового контролю відповідно до вимог підпункту 5-1 пункту 1 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007. Під час проведення документального габаритно-вагового контролю встановлено: маса транспортного засобу з вантажем становить 35,400 т, що перевищує нормативно визначені 24 т на 41,6 %. За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспектором складено Акт №000462 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 03.06.2025 р. Зважаючи на виявлене порушення було складено Акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №ОАР006822 від 03.06.2025 р. Враховуючи, що пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлена норма щодо граничних габаритних параметрів, то перевищення цих показників є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до абз.17 ч.1 ст. 60 Закону № 2344-III.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 03.06.2025 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» здійснювало перевезення вантажним автомобілем марки MAN номерний знак НОМЕР_1 (серія і номер свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 ) вантажу згідно товарно-транспортної накладної від 03.06.2025 р. №34744, під керуванням водія ОСОБА_1 .
Посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на підставі направлення на рейдову перевірку №000206 від 29.05.2025 р. о 09:50 год. проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) у Дніпропетровській області, а/д С042135 (дорога місцевого значення), в тому числі документальний ваговий контроль.
За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспектором складено Акт від 03.06.2025 р. №000462 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.
За результатами рейдової перевірки інспектором складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.06.2025 р. №006822, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевізник не забезпечив безпеку дорожнього руху, а саме: перевищення встановлених законодавством вагових норм на дорозі місцевого значення склало 41,6 %, а саме: 35400 кг, чим порушено вимоги п. 22.5 ПКМУ №1306 від 10.10.2001 р., у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч.1 абз. 17 перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 30% при перевезенні подільного вантажу.
Водій від пояснень і підпису відмовився.
23 липня 2025 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акту від 03.06.2025 р. №006822, Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято: постанову №007486 р. про застосування до ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 51000, 00 грн. за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Не погодившись з прийнятою постановою № 007486 від 23.07.2025 р. про застосування до ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 51000,00 грн., позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 р.
Відповідно до абзацу 17 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.
Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання до медичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Відповідно до положень частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353-XII зметою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IVрухтранспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої та одинадцятої статті 8 цього Закону автомобільні дороги загального користування поділяються на автомобільні дороги державного та місцевого значення.
Перелік доріг місцевого значення, у тому числі їх ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів, затверджують Рада міністрів Автономної Республіки Крим та обласні державні адміністрації один раз на три роки.
Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджено Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 р. №363 (далі - Правила перевезення №363).
Правилами перевезення №363 на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.
Відповідно до пунктів 2.5 та 2.7 Правил перевезення №363 за способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними, а в залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні). За цими правилами здійснюються перевезення вантажів, маса і габарити яких в транспортному положенні разом з транспортним засобом не перевищують обмеження, що встановлені Правилами дорожнього руху України.
Згідно з пунктом 27.1 Правил перевезення № 363 великовагові і великогабаритні вантажі при вантаженні, перевезенні та розвантаженні потребують не тільки додержання підвищеної обережності, застосування спеціальних пристроїв і кріплення, а також відповідних умов на маршруті перевезення і спеціальних узгоджень та дозволів.
Перевезення цієї категорії вантажів автомобільними транспортними засобами здійснюється з особливостями, встановленими Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30.
Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30(далі - Правила №30) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними упункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. (далі - ПДР№1306) передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема:
б) фактичної маси, а саме: комбіновані транспортні засоби: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом максимального значення для автомобільних доріг місцевого значення 24 т.;
в) навантаження на вісь максимального значення для автомобільних доріг місцевого значення, зокрема: на одинарну вісь - 7 т.; на здвоєні осі, якщо відстань між осями від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 10,5 т..
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами".
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
Згідно з пунктом 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут.
Пунктом 32 Порядку №879 визначено, що перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.
Пунктом 39 Порядку №879 передбачено, що відповідальність за збереження великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, рух яких заборонено, за весь час з моменту заборони руху до його відновлення несе перевізник, а в разі перевезення вантажу - вантажовідправник.
Як встановлено судом, 03.06.2025 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» здійснювало перевезення вантажним автомобілем марки MAN номерний знак НОМЕР_1 (серія і номер свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 ) вантажу згідно товарно-транспортної накладної від 03.06.2025 р. №34744, під керуванням водія ОСОБА_1 .
Пункт 1 Порядку №879 визначено, що цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах.
Підпунктом 5 пункту 2 Порядку №879 передбачено, що дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.
Як слідує зі змісту підпункту 5-1 пункту 2 даного Порядку документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Відповідно до пункту 16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Таким чином, нормативне регулювання прямо передбачає можливість здійснення габаритно-вагового контролю не лише шляхом безпосереднього зважування транспортного засобу, а й шляхом аналізу документів, які містять відомості про власну масу транспортного засобу та масу вантажу.
В даному випадку було проведено документальний контроль, шляхом додавання маси транспортного засобу без навантаження 15300 кг, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ та маси вантажу (20100 кг).
Суд звертає увагу, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю та чек (квитанція) зважування є документами, які оформлюються за результатами проведення саме фактичного зважування транспортного засобу із використанням вагового обладнання. Такі документи підтверджують результати вимірювання вагових параметрів транспортного засобу, отримані за допомогою технічних засобів.
Натомість у випадку проведення документального габаритно-вагового контролю фактичне зважування транспортного засобу не здійснюється, а отже, відсутні правові підстави для оформлення документів, які підтверджують результати такого зважування. Аналогічно, за відсутності використання вагового комплексу не виникає обов`язку зазначати технічний засіб, яким нібито проводилося вимірювання.
Отже, сам по собі факт відсутності у матеріалах перевірки довідки про результати габаритно-вагового контролю, чека (квитанції) зважування чи відомостей про вагове обладнання не свідчить про непроведення габаритно-вагового контролю та не є безумовною підставою для висновку про протиправність оскаржуваної постанови, якщо такий контроль був здійснений у формі документального габаритно-вагового контролю відповідно до вимог Порядку № 879.
Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи позивача у цій частині як такі, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень Порядку № 879 та не враховують відмінності між точним (із використанням вагового обладнання) та документальним габаритно-ваговим контролем.
Разом з тим, позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначає про відсутність на автомобільній дорозі С042135 дорожніх знаків 3.15 та 3.16, передбачених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, у зв`язку із чим вважає, що застосування до нього адміністративно-господарського штрафу є безпідставним.
На підтвердження зазначених доводів позивач посилається на те, що матеріали перевірки не містять відомостей щодо наявності відповідних дорожніх знаків, а також зазначає про звернення до Дніпропетровської обласної державної адміністрації із запитом щодо їх встановлення.
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що автомобільна дорога С042135 «Об`їзд смт Широке» належить до автомобільних доріг місцевого значення, що підтверджується Переліком автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Дніпропетровській області, затвердженим розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 20.02.2024 р. № Р-70/0/3-24, відповідно до якого нормативно допустима фактична маса транспортного засобу на зазначеній автомобільній дорозі становить 24 тонни.
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України на ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшою фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженням із уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть установлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для відповідної дороги.
Аналіз наведених положень свідчить, що встановлення дорожніх знаків 3.15 та 3.16 є способом запровадження виключення із загальних вагових обмежень для окремих ділянок автомобільних доріг місцевого значення, на яких створено відповідні дорожні умови. Тобто зазначені дорожні знаки не встановлюють загальні вагові обмеження, а навпаки - дозволяють рух транспортних засобів із більшою фактичною масою, ніж це передбачено загальними правилами.
Отже, відсутність дорожніх знаків 3.15 чи 3.16 сама по собі не може свідчити про відсутність порушення вагових норм та не звільняє перевізника від обов`язку дотримуватися нормативних вагових параметрів, визначених законодавством.
Матеріалами справи підтверджується, що автомобільна дорога С042135 «Об`їзд смт Широке» включена до Переліку автомобільних доріг загального користування місцевого значення Дніпропетровської області. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що на момент здійснення перевезення на зазначеній автомобільній дорозі були створені дорожні умови та в установленому законодавством порядку прийнято рішення про можливість руху транспортних засобів із більшою фактичною масою, ніж передбачено законодавством, а також що на відповідній ділянці були встановлені дорожні знаки 3.15 чи 3.16 із відповідними параметрами.
Наведені позивачем доводи фактично ґрунтуються на помилковому тлумаченні пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, оскільки пов`язують відсутність дорожніх знаків із відсутністю будь-яких вагових обмежень, тоді як наведена норма передбачає можливість збільшення допустимих вагових параметрів лише за наявності спеціально визначених умов.
Необізнаність водія та автомобільного перевізника з вимогами п.22.5 ПДР України щодо нормативно дозволеної маси транспортного засобу з вантажем, з якою можна рухатися дорогою місцевого значення, не звільняє їх від обов`язку дотримуватися вказаної норми.
Перевізник завчасно знав маршрут руху, що підтверджується наданими під час перевірок товарно-транспортними накладними, а отже повинен був врахувати габаритно-вагові норми, встановлені для тієї чи іншої ділянки дороги і, відповідно, перевозити ту масу вантажу, яка не спричинить руйнування доріг загального користування.
Відтак суд доходить висновку, що посилання позивача на відсутність дорожніх знаків 3.15 та 3.16 не спростовує встановленого відповідачем факту порушення нормативних вагових параметрів та не свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.
З урахуванням досліджених судом доказів у справі, встановлених фактичних обставин цієї справи та відповідних їм правовідносин, суд дійшов висновку, що спірна постанова Відділу державного нагляду (контролю) в Дніпропетровській області про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, оскільки прийнята на підставі, у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак не порушує права та законні інтереси позивача.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Враховуючи відмову в задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко