Справа № 175/6080/26
Провадження № 2/175/1699/26
РІШЕННЯ 
Іменем України
"16" вересня 2026 р. с-ще Слобожанське
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Краснокутської Н.С., за участю секретаря судового засідання Коломоєць Т.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання, - 

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання.
Позивач в судове засідання не прибув. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності та на задоволені позовної заяви наполягав.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Третя особа на судовий розгляд не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності.
Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши докази в справі суд прийшов до наступного висновку.
Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
В свою чергу згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.04.2008 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно з учнівським квитком НОМЕР_2 , ОСОБА_2 навчається у Державному навчальному закладі «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій».
Відповідно до довідки № 16/09-02 від 03.03.2026 року, ОСОБА_2 навчається у Державному навчальному закладі «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій».
Отже, як встановлено в ході розгляду справи повнолітня дитина потребує фінансової допомоги на період її навчання в училищі.
Відповідач у справі не є особою з інвалідністю, він є працездатним, отримує доходи та може надавати допомогу дитині на навчання, однак у добровільному порядку цього не робить.
Відтак судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання, сплачуючи аліменти на її утримання.
Що стосується розміру аліментів, суд виходить із того, що обов`язок щодо утримання дітей покладений на обох батьків, а тому позовні вимоги щодо стягнення аліментів 1/4 підлягають задоволенню.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів
Під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1331,20 грн.
Суд зазначає, що відповідно до п. 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaariv.Finland» від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Положеннями п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Керуючись статтею 23, ч. 2 ст. 247 статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання – задовольнити.
Стягувати з відповідача – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на користь позивача – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на навчання повнолітнього сина – ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовною заявою, тобто з 25.03.2026 року та до досягнення сином віку 23 років.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Стягувати з відповідача – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду про стягнення аліментів - допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя  Н.С. Краснокутська