10.06.2026 Справа № 756/1067/26

Унікальний номер 756/1067/26
Номер провадження 2/756/3850/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Белоконна І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») через свого представника звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача  ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 22800,00 грн та судові витрати.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 18.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 21.03.2024-100005985, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн на умовах строковості, платності та зворотності.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 22800,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000,00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 9050,00 грн та неустойки у розмірі 3750,00 грн.
На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. 
Станом на 06.07.2026 відзив на позов до суду не надійшов.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та  ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 21.03.2024-100005985 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн строком на 42 дні (дата повернення (виплати) кредиту - 01.05.2024), зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені умовами договору.
Кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_2.
03.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та  ОСОБА_1 (позичальник) укладено Додатковий договір до кредитного договору № 21.03.2024-100005985 від 21.03.2024, за умовами якого сторони домовилися за ініціативою та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який надано кредит та строк дії договору, внести зміни в заяву та акцепт та з дати укладання даного Додаткового договору викласти норми, встановлюючі строки, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту, первинний період користування кредитом, строк дії договору в наступній редакції: 
«Строк, на який надається кредит - 56 днів з дати його надання.
Дата повернення (виплати) кредиту - 15.05.2024.
Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання та 14 днів з дня, наступного за днем укладання додаткового договору про продовження строку, на який надається кредит.
Цей договір діє протягом одного року.
Сторони домовилися, що проценти, нараховані за користуваня кредитом станом на момент укладання даного Додаткового договору сплачуються позичальником в дату укладення даного Дадаткового договору не пізніше 23 год 59 хв дати укладння даного Додаткового Договору. 
Інші умови Договору, не змінені даним Додатковим договором, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе».
18.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та  ОСОБА_1 (позичальник) укладено Додатковий договір до кредитного договору № 21.03.2024-100005985 від 21.03.2024, за умовами якого сторони домовилися за ініціативою та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору, внести зміни в заяву та акцепт та з дати укладання даного Додаткового договору викласти норми, встановлюючі строки, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту, первинний період користування кредитом, строк дії договору в наступній редакції:
«Строк, на який надається кредит - 71 день з дати його надання.
Дата повернення (виплати) кредиту - 30.05.2024.
Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання та 14 днів з дня, наступного за днем укладання додаткового договору про продовження строку, на який надається кредит.
Цей договір діє протягом одного року.
Сторони домовилися, що проценти, нараховані за користуваня кредитом станом на момент укладання даного Додаткового договору сплачуються позичальником в дату укладення даного Дадаткового договору не пізніше 23 год 59 хв дати укладння даного Додаткового Договору. 
Інші умови Договору, не змінені даним Додатковим договором, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе».
З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів.
В свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, в наслідок чого виникла заборгованість, яка згідно довідки - розрахунку, наданої позивачем складає 22800,00 грн з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9050,00 грн - заборгованість за процентами; 3750,00 грн - неустойка.
На момент розгляду справи відомостей про сплату зазначеної суми заборгованості матеріали справи не містять.
Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладений вказаним способом правочин згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що позивач виконав всі умови кредитного договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору.
Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору  ОСОБА_1  не заявляв.
Слід відмітити, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що на його ім`я, у відповідних банківських установах не відкрито рахунків і, на ці рахунки не надходили кошти, про які зазначає сторона позивача.
З клопотанням про витребування доказів, учасники до суду не звертались. Відомостей про те, що відповідач не укладав кредитного договору, матеріали справи не містять.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 10000,00 грн та заборгованості за процентами у розмірі 9050,00 грн необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача.
Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки в розмірі 3750,00 грн, суд зазначає наступне.
Згідно із п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан дія якого, на момент розгляду справи не припинений.
Таким чином, вимога про стягнення з відповідачки неустойки у розмірі 3750,00 грн, задоволенню не підлягає.
Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19050,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2023,99 грн (19050,00х 2422,40/22800,00).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 631, 1054, ст.ст. 9-14, 19, 23, 27, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ - 37356833, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) заборгованість за кредитним договором № 21.03.2024-100005985 від 21.03.2024 у розмірі 19050 (дев`ятнадцять тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2023 (дві тисячі двадцять три) гривні 99 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна