справа № 208/5192/26 
провадження № 2-о/208/121/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 р.   м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі судді Подкопаєвої І.А., за участю секретаря судового засідання – Компанієць І.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданої через представника – адвоката Горкуна Дмитра Олександровича, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

В С Т А Н О В И В:
До Заводського районного суду міста Кам`янського звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті її рідного брата – ОСОБА_2 .
В обґрунтування своєї заяви вказала, що її брат ОСОБА_2 в перших числах квітня 2014 року виїхав до м. Стаханов (нині – м. Кадіївка) Луганської області, після чого зв`язок із ним був втрачений. Оскільки з травня 2014 року і по теперішній час м. Стаханов перебуває під окупацією, в заявниці є всі підстави вважати, що її брат помер. З метою розшуку брата заявниця звернулась до Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області, де зареєструвала заяву про зникнення брата, брат заявниці перебуває в розшуку як особа, зникла безвісти за особливих обставин. 
Оскільки в неї відсутні документи видані органами державної влади України, які дозволяють зареєструвати смерть брата відповідно до чинного законодавства України та отримати свідоцтво про смерть, вона змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті в порядку окремого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 315, статті 317 ЦПК України.
Просить встановити факт смерті громадянина України  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Красноармійськ Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: місто Стаханов (нині – м. Кадіївка), Луганська область, Україна.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2026 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А..
Ухвалою від 04.05.2026 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання, призначене на 11.05.2026, учасники справи не з`явились, заяв про розгляд справи за їх відсутності, оголошення перерви або відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили.
У судове засідання, призначене на 10.07.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності, оголошення перерви або відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили.
Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, встановив таке.
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 637 від 15.09.1976, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 15.09.1976 року (а.с. 9), складеним російською мовою, в якому зазначені: батько – « ОСОБА_4 » (російською), мати – « ОСОБА_5 » (російською).
ОСОБА_3 в зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище спочатку – на « ОСОБА_6 », а потім – на « ОСОБА_7 », що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 06.03.1997 (а.с. 10), Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 18.12.2000 (а.с. 10), Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 (а.с. 11).
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис № 598 від 07.09.1993, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 , виданим 09.12.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому зазначені: батько – ОСОБА_8 , мати – ОСОБА_9 (а.с. 13).
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № ВГ/В-20260212-44 від 12.02.2026 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , значиться як особа, зникла безвісти за особливих обставин на території тимчасової окупації частини України, особа зазнала насильницького зникнення (ст.. 146-1 КК України), дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин: 13.03.2024 (а.с. 14-15).
Встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що заява про встановлення факту смерті ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 2, частиною першою статті 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 
- смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;
- смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
За частиною першою статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відтак, чинне цивільне процесуальне законодавство України передбачає випадки звернення до суду, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого орган державної реєстрації актів цивільного стану (ДРАЦС) може видати свідоцтво про смерть, а саме:
- встановлення факту смерті особи в певний час - у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку чи надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Аналогічне обгрунтування міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її брата посилаючись на пункт 8 частини першої статті 315, статтю 317 ЦПК України. 
Одночасно з тим, відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 
За статтею 317 ЦПК України передбачає розгляд таких справ, у разі смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) зазначено, що: «заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. 
Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті».
Тобто, за наявності незаперечних доказів про смерть особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, правильним буде звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України, стаття 317 ЦПК України).
З аналізу матеріалів справи вбачається, що заявник до органів державної реєстрації актів цивільного стану не зверталась, докази, які достовірно свідчать про смерть особи у точно визначений час в матеріалах справи відсутні. 
Згідно з частинами першою – четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги, що факт смерті ОСОБА_2 в певний час та неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті не підтверджені належними та допустимими доказами, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які достовірно свідчать про смерть особи у певний час, суд доходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити у повному обсязі.
Одночасно з тим, суд звертає увагу, що, окрім процедури встановлення факту смерті особи, чинним законодавством визначена процедура оголошення фізичної особи померлою, яка ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Відповідно до цивільного законодавства України існує декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23)).
Таким чином, оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи, тоді як у справах про встановлення факту смерті особи рішення суду ґрунтується на достовірних та беззаперечних доказах смерті особи у певний час та у певному місці.
При цьому, відмова у задоволенні заяви про встановлення факту смерті на тимчасового окупованій території України, не є перешкодою для звернення до суду із заявою про визнання фізичної особи померлою.
Керуючись статтями 12, 258, 263 - 265, 268, 293, 294, 315, 317 Цивільного процесуального кодексу України, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 , поданої через представника – адвоката Горкуна Дмитра Олександровича, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://zv.dp.court.gov.ua/sud0415/
Рішення суду знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 ;
Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 33247395, адреса зареєстрованого місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, просп.. Василя Стуса, буд. 2А. 

Суддя  І.А. Подкопаєва