ЄУН 932/4479/25
Провадження №2/932/1660/25

РІШЕННЯ
Іменем України
27.08.2026             м. Дніпро 

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту кредитодавця 31.05.2024 було укладено договір про споживчий кредит №38650796, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Підписавши договір, відповідач погодилась з основними умовами кредиту, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з його виконанням. 
На підставі цього договору відповідачеві було надано кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн зі сплатою відсотків та комісії.
07.01.2025 договором №07-01/25 ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №38650796. 
Всупереч умовам Кредитного договору відповідач не виконала своїх зобов`язань за ним та наразі має заборгованість у розмірі 16850,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 5000,00 грн, за відсотками – на дату відступлення права вимоги – 11100,00 грн, за відсотками з моменту відступлення права вимоги – 750,00 грн, і цю заборгованість позивач просить стягнути з відповідача на свою користь разом з судовими витратами у справі. 
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
Відповідачем ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв та клопотань суду не подано. 
Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 23.06.2025 відкрите спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу право подати до суду заперечення на відповідь протягом днів, що залишились з моменту отримання відповіді на відзив до початку розгляду справи по суті. 
Правом подати відзив відповідач ОСОБА_1 не скористалася. До суду не надходило клопотань сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).
Відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 31.05.2024 між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №38650796, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. За умовами кредитного договору сума кредиту становить 5000,00 грн, строк кредитування – 730 днів – з 31.05.2024 по 30.05.2026, проценти за користування кредитом – 365% річних (1% за один день). Додатком №1 до договору є графік платежів від 31.05.2024. 
Грошові кошти в сумі 5000,00 грн за даним договором перераховані ОСОБА_1 на банківську карту № НОМЕР_1 31.05.2024 о 08:22:54, транзакція №41713 29279 94273, що підтверджене інформаційною довідкою №1046/01 від 13.01.2025 ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН». 
Відповідач взяті на себе боргові зобов`язання належним чином не виконувала. З розрахунку заборгованості по кредиту станом на 07.01.2025 встановлено наявність заборгованості за тілом кредиту – 5000,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом – 11100,00 грн, загальна сума заборгованості за договором –16100, 00 грн. 
07.01.2025 укладено договір №07-01/25, відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №38650796. Згідно з п.5.2 договору права вимоги вважаються відступленими в день підписання акту приймання-передачі реєстру боржників у друкованому вигляді. Пункт 7.1 договору встановлює ціну договору – за відступлення права вимоги новий кредитор сплачує первісному кредиторові 3627,00 грн. 
Акт прийому-передачі реєстру боржників у друкованому вигляді підписаний сторонами договору №07-01/25 07.01.2025, кошти за договором сплачені в сумі 3627,00 грн 16.01.2025 платіжною інструкцією №0489390000. 
До реєстру божників внесені відомості про кредитний договір №38650796, боржником за яким є ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості – 16100,00 грн. 
Після відступлення права вимоги позивачем нараховано проценти за користування кредитом за період з 08.01.2025 по 22.01.2025 в сумі 750,00 грн. 
Додаток № 3 реєстр боржників до договору факторингу № 07-01/25 первісний кредитор відступає права вимоги за договором № 38650796 відносно ОСОБА_1 , а новий кредитор набуває права вимоги. 
23.01.2025 за вих.№15864240 відповідачеві направлялася вимога про усунення порушень основного зобов`язання, відомості про реагування на яку відсутні.
Надані позивачем розрахунки відповідачем оспорені не були, контррозрахунку заборгованості або доказів відсутності заборгованості нею суду не надано. 
V. Оцінка суду
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту ст.ст.512,513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не бере ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи укладений договір, наявність акту прийому-передачі реєстру боржників та оплату позивачем ціни договору, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги до відповідача та є належним позивачем у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 . 
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України підписанням договорів сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Як унормоване в ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджене укладання між сторонами спірних правочинів. 
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20).
Оскільки відповідачем порушені зобов`язання з повернення грошових коштів, що встановлені умовами договору, у неї виникла заборгованість, яка підтверджена наявними у справі розрахунками. 
Відповідачем ОСОБА_1 наявність заборгованості жодними доказами не спростована, нею не надано суду контррозрахунку, який мав би противагу розрахункам позивача.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №38650796, а саме: заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 11100,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по 22.01.2025 – 750,00 грн, а всього – 16850,00 грн. 
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. 
Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. 
Так, за положеннями ст.137 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами лише витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката. 
Суду на підтвердження таких витрат надано договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладений позивачем з адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс-лист на послуги, заявку на надання юридичної допомоги №9 від 09.01.2025, витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 16.01.2025. 
Згідно з наданими документами позивачеві надані послуги у вигляді усної консультації з вивченням документів – 2 години по 1500,00 грн година, складання позовної заяви – 2 години по 3000,00 грн, всього – на суму 9000,00 грн. 
Суд вважає, що вказані витрати є вочевидь завищеними з огляду на предмет позову, типовість справи та наявність сталої судової практики з розгляду даної категорії спорів, отже, потреба у двогодинній консультації не є виправданою. Так само, враховуючи шаблонну форму позовної заяви, відображений в акті час на її складення викликає обґрунтований сумнів. 
То ж, з огляду на наведене, ціну позову, сума витрат на правничу правову допомогу не відповідає критеріям реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, тому підлягає зменшенню судом до 2000,00 грн.
Такі саме критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,141,258,259,263-265,279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, оф.521, код за ЄДРПОУ 42640371) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором №38650796 від 31.05.2024 у загальному розмірі 16850,00 грн, витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн, а всього – 21272 (двадцять одну тисячу двісті сімдесят дві) грн 40 коп. 
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне рішення суду складене 27.08.2026.

Суддя: В.С. Салькова