СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2026 року Справа № 480/2630/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/2630/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83,м. Одеса,Одеська область,65012), в якій просить:
- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №184250012324 від 18.03.2025, про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи - протиправним та скасувати його;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1) відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з дня звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 11.03.2025, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.03.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яким прийнято рішення від 18.03.2025 №184250012324 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Позивач зазначає, що на дату звернення його страховий стаж з урахуванням кратності становив 21 рік 07 місяців 22 дні, а пільговий стаж за Списком №1 - 05 років 01 місяць 21 день. На переконання позивача, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом №213-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020. Позивач вважає, що за наявного у нього пільгового стажу понад половину необхідного стажу на роботах за Списком №1 він набув право на зменшення пенсійного віку на один рік за кожний повний рік такої роботи, а тому просить призначити пенсію з дня звернення - 11.03.2025.
Ухвалою суду від 07.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також залучено до участі у адміністративній справі №480/2630/25 другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області та витребувано матеріали пенсійної справи позивача.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відзиві на позовну заяву, не визнаючи позовні вимоги, зазначило, що спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV. Відповідач посилається на пункт 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, відповідно до якого працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, пенсія за віком на пільгових умовах призначається чоловікам після досягнення 50 років за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідач зазначає, що працівникам, які не мають повного стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини такого стажу, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону №1058-IV, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи. За результатами розгляду поданих документів вік позивача становив 60 років 3 місяці, страховий стаж з урахуванням кратності - 21 рік 7 місяців 22 дні, пільговий стаж за Списком №1 - 5 років 1 місяць 21 день.
У відзиві також зазначено, що до пільгового стажу позивача зараховано всі періоди. До страхового стажу не зараховано період одержання матеріальної допомоги по безробіттю з 25.11.1998 по 23.05.1999 згідно довідки від 02.12.2024 №2388, оскільки у довідці не зазначено вид допомоги та відсутній наказ про припинення її виплати. Відповідач вважає, що для призначення пенсії за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV позивачу необхідно мати страховий стаж 22 роки 6 місяців. Крім того, відповідач посилається на відсутність у позивача 25 років страхового стажу, необхідного для призначення дострокової пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.
На думку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, після внесення Законом №2148-VIII змін до Закону №1058-IV питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах регулюється саме статтею 114 цього Закону, а положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у спірних правовідносинах застосуванню не підлягають. Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 відповідач вважає безпідставним та просить у задоволенні позову відмовити.
На виконання вимог ухвали суду від 07.04.2025 представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області подано до суду витребувані документи пенсійної справи позивача.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.03.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
З урахуванням принципу екстериторіальності заява позивача була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, рішенням якого від 18.03.2025 №184250012324 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача з урахуванням кратності становить 21 рік 7 місяців 22 дні, пільговий стаж за Списком №1 - 5 років 1 місяць 21 день. До пільгового стажу зараховано всі періоди. При цьому до страхового стажу не зараховано період одержання матеріальної допомоги по безробіттю з 25.11.1998 по 23.05.1999 згідно довідки від 02.12.2024 №2388.
З розрахунку стажу, наявного у матеріалах пенсійної справи, вбачається, що до пільгового стажу за Списком №1 відповідачем зараховано періоди роботи позивача з 22.11.1988 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 15.03.1992 та з 16.03.1992 по 11.01.1994, загальною тривалістю 5 років 1 місяць 21 день.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №213-VIII.
Відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.
Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015 та пункт 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, суд зазначає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, а не Закону №1058-IV у частині умов набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, відповідно до яких до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення №1-р/2020, належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону №1788-XII у редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду України за призначенням пенсії.
Як встановлено судом, весь зарахований відповідачем пільговий стаж позивача за Списком №1 набутий до 01.04.2015, а саме у період з 22.11.1988 по 11.01.1994. Отже, на позивача поширюються положення статті 13 Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.
При цьому суд враховує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в оскаржуваному рішенні визнало страховий стаж позивача з урахуванням кратності у розмірі 21 рік 7 місяців 22 дні та пільговий стаж за Списком №1 у розмірі 5 років 1 місяць 21 день. До пільгового стажу зараховано всі періоди.
Відповідно до частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Оскільки пільговий стаж позивача за Списком №1 становить 5 років 1 місяць 21 день, тобто не менше половини передбачених пунктом "а" статті 13 Закону №1788-XII 10 років роботи на зазначених роботах, пенсійний вік позивача підлягає зменшенню на 1 рік за кожний повний рік такої роботи. Відтак пенсійний вік позивача зменшується на 5 років та становить 55 років.
На дату звернення із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилося 60 років 3 місяці, а його страховий стаж з урахуванням кратності становив 21 рік 7 місяців 22 дні, що перевищує передбачений пунктом "а" статті 13 Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII необхідний стаж роботи 20 років.
За таких обставин із урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що у позивача достатньо страхового та пільгового стажу, позивач досяг необхідного віку для призначення пенсії з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, а подані документи у повному обсязі надавали змогу відповідачу встановити цей факт та вирішити питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону №1788-XII від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015.
Доводи відповідача про необхідність застосування виключно положень Закону №1058-IV суд відхиляє, оскільки у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону. Посилання відповідача на відсутність 25 років страхового стажу для призначення дострокової пенсії за пунктом 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV не спростовує наявності у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, яке є предметом цього спору.
Відтак суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.03.2025 №184250012324 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
При цьому, задовольняючи вимоги шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на ефективний засіб юридичного захисту.
Суд зауважує, що під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
З огляду на викладене, враховуючи дотримання усіх необхідних умов для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде саме зобов`язання органу Пенсійного фонду України призначити позивачу таку пенсію за віком на пільгових умовах.
Щодо дати призначення пенсії суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки на момент звернення до Пенсійного фонду України позивач уже досяг пенсійного віку, визначеного з урахуванням пункту "а" статті 13 Закону №1788-XII, пенсія підлягає призначенню з дня звернення із заявою, тобто з 11.03.2025.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії, то суд відмовляє у їх задоволенні з огляду на передчасність таких вимог, оскільки відповідачем не вирішувалося питання щодо нарахування та виплати пенсії після її призначення на підставі пункту "а" статті 13 Закону №1788-XII.
З огляду на наведене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Позивач звільнений від сплати судового збору та при зверненні до суду судовий збір не сплачував, а тому підстави для його розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.03.2025 №184250012324 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) з 11.03.2025 призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII. 
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець