ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/6417/26 пров. № А/857/24569/26	

суддя в 1-й інстанції – Мартинюк В.Я.

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кушнір В.О., 
суддів Гуляка В.В., Ільчишин Н.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Департаменту архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року, ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Львові у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» до Департаменту архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ: 
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Товариство з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» звернулося в суд з позовом до Департаменту архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради, в якому просило:
визнати протиправною бездіяльність, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви, зареєстрованої в системі електронного документообігу Львівської міської ради 26 лютого 2026 року за №2-3250-39 щодо продовження терміну дії Паспорта №13-2024-Г відкритого літнього майданчика біля об`єкта ресторанного господарства за адресою м. Львів, пр-т Свободи, буд. 12;
зобов`язати продовжити термін дії Паспорта №13-2024-Г відкритого літнього майданчика біля об`єкта ресторанного господарства за адресою м. Львів, пр-т Свободи, буд.12.
20.04.2023 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління», Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради та іншим особам вчиняти дії щодо демонтажу конструкції літнього майданчика за адресою м.Львів, пр-т Свободи, 12, що використовується Товариством з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня», до набрання законної сили рішенням у цій справі.
Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо демонтажу літнього майданчика за адресою м.Львів, пр-т Свободи, 12, ускладнить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду із позовом.
Ухвалою від 08.04.2026 Львівським окружним адміністративним судом заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» про забезпечення позову задоволено. Застосовано заходи забезпечення позову, заборонено Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління», Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради та іншим особам вчиняти дії щодо демонтажу конструкції літнього майданчика за адресою м. Львів, пр-т Свободи, 12, що використовується Товариством з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня», до набрання законної сили рішенням у цій справі.
1.1. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЯ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив Департамент Архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради, у апеляційні скарзі покликається на те, що оскаржувану ухвалу винесено з неправильним застосуванням процесуального права, а тому просить її скасувати.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що відкритий літній майданчик ТОВ «Віденська кав`ярня» складається виключно з переносних елементів, та не включає, наприклад, збірно-розбірні елементи, які складаються з окремих готових частин, що можуть бути з`єднані або роз`єднані (демонтовані) без їх пошкодження (Порядок розміщення відкритих літніх майданчиків біля об`єктів ресторанного господарства на території Львівської міської територіальної громади, затверджений ухвалою Львівської міської ради від 26.05.2023 №3250). Звертає увагу суду на те, що забезпечення позову застосовується з метою гарантування реального виконання можливого судового рішення у разі задоволення позову та запобігання істотному ускладненню або неможливості його виконання.
Водночас під час вирішення питання про забезпечення позову суд не оцінює обґрунтованість позовних вимог по суті, а перевіряє наявність достатніх підстав для застосування відповідних заходів, зокрема існування реальної загрози утруднення або неможливості виконання майбутнього судового рішення.
Апелянт наголошує, що доводи позивача про ускладнення ефективного захисту та поновлення порушених прав не підтверджують наявності таких ризиків. Розміщення елементів літнього майданчика, зокрема столів, стільців, парасольок та урн, не потребує значних затрат часу чи ресурсів, а тому саме по собі не свідчить про істотне ускладнення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Отже, матеріали справи не містять належних і достатніх даних, на думку відповідача, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого судового рішення, а відтак підстави для застосування заходів забезпечення позову відсутні.
ТзОВ «Віденська кав`ярня» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому ухвалу суду першої інстанції вважає законною, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
1.2. МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню.
ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначених законом заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії судового розгляду, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Такі заходи також можуть бути застосовані у разі, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення ними прав, свобод або інтересів особи.
Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, шляхом зупинення дії індивідуального або нормативно-правового акта, заборони відповідачу чи іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору, а також шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд вправі застосувати один або декілька заходів забезпечення позову. Водночас такі заходи мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами, а суд зобов`язаний враховувати співвідношення прав та інтересів, за захистом яких звертається позивач, із наслідками застосування відповідних заходів для інших учасників правовідносин.
Отже, інститут забезпечення позову за своєю правовою природою є винятковим процесуальним засобом попереднього судового захисту, метою якого є гарантування реального виконання можливого судового рішення у разі задоволення позову, а також запобігання настанню таких наслідків, які можуть унеможливити або істотно ускладнити ефективне поновлення порушених прав особи.
Разом з тим забезпечення позову не може застосовуватися автоматично лише з огляду на факт звернення особи до суду або незгоду з рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Такий процесуальний захід допускається виключно за наявності об`єктивно підтверджених обставин, які свідчать про реальну, а не припущену небезпеку істотного ускладнення чи неможливості виконання майбутнього судового рішення або ефективного захисту порушених прав без вжиття відповідних заходів.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен перевірити обґрунтованість доводів заявника, наявність зв`язку між обраним заходом забезпечення та предметом майбутнього або вже заявленого позову, розумність, необхідність, адекватність і співмірність такого заходу, а також забезпечити баланс інтересів сторін та недопущення невиправданого втручання у права інших осіб чи у сферу дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.
Співмірність заходів забезпечення позову передбачає необхідність зіставлення можливих негативних наслідків від їх застосування з наслідками, які можуть настати у разі їх невжиття. Адекватність відповідного заходу визначається його відповідністю предмету спору, характеру заявлених вимог та меті, для досягнення якої такий захід застосовується.
Обов`язковою передумовою забезпечення позову є наявність хоча б однієї із визначених законом підстав, а саме: реальної загрози істотного ускладнення чи неможливості виконання майбутнього судового рішення; ризику неможливості ефективного захисту або поновлення порушених прав без вжиття відповідних заходів; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При цьому ухвала про забезпечення позову має містити належне мотивування щодо конкретних обставин, які свідчать про необхідність застосування такого заходу. Саме лише посилання на потенційну можливість порушення прав позивача або на ймовірність настання для нього несприятливих наслідків не є достатнім для застосування заходів забезпечення позову.
Аналогічний підхід щодо виняткового характеру забезпечення позову та необхідності доведення реальних, а не гіпотетичних ризиків, висловлено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.04.2021 у справі № 420/6907/20, від 13.05.2021 у справі № 420/2719/20, від 23.09.2021 у справі № 420/11076/20 та від 01.06.2022 у справі № 580/5656/21.
Як встановлено судами, Товариство здійснює розміщення відкритого літнього майданчика за адресою: м.Львів, проспект Свободи, 12, що підтверджується наявними у справі доказами, зокрема паспортом №13-2024-Г відкритого літнього майданчика.
Вживаючи заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії з демонтажу літнього майданчика за вказаною адресою, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття таких заходів може ускладнити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду із позовом.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується переважно на припущеннях щодо можливого ускладнення відновлення прав позивача у майбутньому та не підтверджений належними і допустимими доказами існування реальної загрози неможливості виконання майбутнього судового рішення або неможливості ефективного захисту прав позивача без застосування заходів забезпечення позову.
Колегія суддів також враховує, що на час забезпечення позову судом першої інстанції відсутні докази прийняття відповідачем вимоги чи припису про демонтаж спірного літнього майданчика. 
В той же час, на думку суду, демонтаж відкритого літнього майданчика, який за своєю природою є сезонною тимчасовою конструкцією, має бути придатним до демонтажу. 
На переконання апеляційного суду, заявником не наведено переконливих доводів, які б свідчили, що демонтаж такого майданчика матиме незворотний характер або унеможливить виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення позову.
Зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що суд першої інстанції належним чином встановив і мотивував, у чому саме полягає реальна загроза істотного ускладнення чи неможливості виконання майбутнього судового рішення, які конкретні дії необхідно буде вчинити для поновлення прав позивача, чому такі дії будуть надмірно складними, а витрати — значними.
Колегія суддів звертає увагу, що застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову фактично спрямований на збереження існуючого стану користування позивачем відкритим літнім майданчиком на весь період судового розгляду. Водночас за відсутності належно доведених підстав, передбачених статтею 150 КАС України, таке втручання не може вважатися виправданим, необхідним і співмірним.
Таким чином, заявником не доведено, а судом першої інстанції не встановлено наявності обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або істотно ускладнить виконання майбутнього судового рішення чи ефективне поновлення прав позивача. Не встановлено також очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які б могли бути самостійною підставою для застосування заходів забезпечення позову.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, без належного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, та без достатнього мотивування необхідності застосування відповідного заходу.
Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії з демонтажу відкритого літнього майданчика є передчасним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам статей 150, 151 КАС України.
ІІІ.ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи заяву, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту архітектури та просторового розвитку задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року у справі №380/6417/26 скасувати.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» про забезпечення позову - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	В. О. Кушнір 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин