Справа № 183/11086/25
№ 2/183/3575/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2026 року м. Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.,
за участю:
представника позивача Теслі П.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Самар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», третя особа – Тернопільський обласний центр зайнятості про розірвання трудового договору,

в с т а н о в и в :

22.10.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», третя особа – Тернопільський обласний центр зайнятості про розірвання трудового договору.
Позовну заяву подано до суду представником ОСОБА_1 – адвокатом Теслею П.О. в електронній формі в системі «Електронний суд».

1.Стислий виклад позиції позивача
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що він перебуває в трудових відносинах з Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз».
На даний час він не може звільнитися з роботи у встановленому порядку у зв`язку з бойовими діями на території Попаснянської міської територіальної громади.
Всі в`язку з адміністрацією Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» втрачені, трудові відносини фактично припинені, в силу об`єктивних причин він як працівник не може виконувати трудові обов`язки, а існування трудового договору порушує його право на належний соціальний захист та у майбутньому – на нарахування та призначення йому пенсії.
Він звертався до Чортківської філії Тернопільського обласного центру зайнятості з питанням припинення трудового договору з метою оформити свою трудову діяльність в Чортківському газовому господарстві в ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», але зазначене звернення не дало результатів.
Згідно інформації, яка розміщена на офіційному сайті Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», відповідно до статі 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022, який набув чинності 24.03.2022 р., товариство повідомляє про призупинення дії трудових договорів (у тому числі у формі контракту) з працівниками Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», а саме:
-з 24.03.2022 та до припинення або скасування воєнного стану призупинити дії трудових договорів (у тому числі у формі контракту) з працівниками Марківського МРУЕГГ, Новопсковського МРУЕГГ, Старобільського МРУЕГГ;
- з 01.04.2022 року та до припинення або скасування воєнного стану призупинити дії трудових договорів (у тому числі у формі контракту) з працівниками Сєвєродонецького МРУЕГГ, Лисичанського МРУЕГГ та Апарату управління Товариства.
Позивач ОСОБА_1 зазначає у позові, що призупинення дії трудового договору не означає розірвання зазначеного трудового договору, у зв`язку з чим, він змушений звертатися до суду.
У зв`язку з наведеним, з урахуванням уточнених вимог від 01.07.2026 р., ОСОБА_1 , посилаючись на вимоги ст.ст. 43, 55 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 21, 22, 38, КЗпПУ, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ч.4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану», просив суд:
-розірвати трудовий договір, укладений 12.07.1996 р. між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» і ним, ОСОБА_1 , на підставі ч.1 ст. 38 КЗпПУ з дня, зазначеного у заяві про звільнення, а саме – 24 липня 2025 року.

2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача.
Відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» не зверталося до суду з відзивом на позов.

3. Рух справи та процесуальні дії у справі.
22.10.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», третя особа – Тернопільський обласний центр зайнятості про розірвання трудового договору.
Ухвалою суду від 31.10.2025 р. позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.
10.11.2025 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої усунув недоліки первісної заяви.
Ухвалою суду від 12.11.2025 р. відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 11.05.2026 р. закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
01.07.2026 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненням до позовної заяви, просив суд розірвати трудовий договір, укладений 12.07.1996 р. між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» і ним, ОСОБА_1 , на підставі ч.1 ст. 38 КЗпПУ з дня, зазначеного у заяві про звільнення, а саме – 24 липня 2025 року.

4.Судовий розгляд
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Тесля П.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, посилався на обставини та підстави звернення до суду, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, місце і час судового засідання.
Представник третьої особи Тернопільського обласного центру зайнятості в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення у справі, відповідно до яких вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

5.Фактичні обставини, встановлені судом. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Наугольнівка Сватівського району Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України.
Загальновідомим є те, що 22.02.2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України та на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та дії на теперішній час.
Місто Сіверськодонецьк (до перейменування Сєвєродонецьк) Луганської області, а також м. Попасна Луганської області, Сіверськодонецького району є тимчасового окупованою територією України.
Згідно довідки від 09.06.2022 № 6119-5001730728 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Наугольнівка Сватівського району Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», згідно запису № 22 від 02.04.2014 р. переведений слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування 3 розряду аварійно-диспетчерської служби Попасненської дільниці Лисичанського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства філія ПАТ «Луганськгаз».
Згідно запису № 23 від 07.12.2016 р. ОСОБА_1 присвоєно 4 розряд слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування.
Згідно запису № 24 від 10.06.2019, Лисичанське міжрайонне управління по експлуатації газового господарства філія ПАТ «Луганськгаз» перейменовано на Лисичанське міжрайонне управління по експлуатації газового господарства філія Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз».
Згідно інформації, яка розміщена на офіційному сайті Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», відповідно до статі 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022, який набув чинності 24.03.2022 р., товариство повідомляє про призупинення дії трудових договорів (у тому числі у формі контракту) з працівниками Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», а саме:
-з 24.03.2022 та до припинення або скасування воєнного стану призупинити дії трудових договорів (у тому числі у формі контракту) з працівниками Марківського МРУЕГГ, Новопсковського МРУЕГГ, Старобільського МРУЕГГ;
- з 01.04.2022 року та до припинення або скасування воєнного стану призупинити дії трудових договорів (у тому числі у формі контракту) з працівниками Сєвєродонецького МРУЕГГ, Лисичанського МРУЕГГ та Апарату управління Товариства.
Встановлено, що 18.06.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до керівника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» з заявою про звільнення його з посади з 20.05.2022 р. за ст.. 38 КЗпПУ (за власним бажанням). 
24.07.2025 р. ОСОБА_1 повторно звернувся до керівника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» з заявою про звільнення його з посади з 20.05.2022 р. за ст. 38 КЗпПУ (за власним бажанням).
24.07.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до Чортківської філії Тернопільського обласного центру зайнятості про звільнення його з посади слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» з 20.05.2022 р. за ст. 38 КЗпПУ (за власним бажанням). 
28.07.2025 р. Чортківською філією Тернопільського обласного центру зайнятості було надано відповідь ОСОБА_1 , відповідно до якої зазначено, що у частині 4 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII у редакції від 21.04.2022 визначено, що внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору. Датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви. Центр зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи у день припинення трудового договору повідомляє про це: роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними). У разі якщо у таких осіб не розірвані трудові договори з роботодавцем, що перебуває на непідконтрольній території або щодо якого відсутня інформація про місце перебування, заява зберігається у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на підконтрольній території до моменту деокупації (розблокування) відповідних територій, після чого протягом 7 календарних днів повідомляє роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними). Аналогічна норма міститься у абзаці 17 п.5-2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про зайнятість населення» та п. 19 Порядку реєстрації, перереєстрації зареєстрованих безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ № 446 від 390.03.2023 р. У період дії воєнного стану для реалізації трудових прав на законодавчому рівні закріплено поняття «сумісництво» (ст.. 102-1 КЗпПУ) та принцип оплати роботи за сумісництвом (ст.. 19 Закону України «Про оплату праці»), таким чином зазначені зміни скасували обмеження щодо роботи за сумісництвом внутрішньо переміщених осіб. Оскільки Ви ( ОСОБА_1 ) на даний час перебуваєте у трудових відносинах з ТОВ «Газорозподільні мережі України» Тернопільської філії», що не суперечить вищезазначеним законодавчим актам, не плануєте припиняти трудові відносини та звертатися до служби зайнятості з метою отримання статусу безробітного, Вам рекомендується з питання припинення трудових відносин подати заяву безпосередньо до роботодавця Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» або звернутися до суду. 

6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
6.1 Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
6.2 Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Статтею 1 Кодексу законів про працю України передбачено, що зазначений кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя працівників, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.
У відповідності до ст.. 2 КЗпПУ, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.
Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.
Стиаттею 21 КЗпПУ визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
В умовах спрощеного режиму регулювання трудових відносин, визначеного главою III-Б цього Кодексу, трудовий договір є основним засобом регулювання трудових відносин працівників та роботодавців (власників приватних підприємств), у яких кількість працівників або рівень оплати праці відповідає критеріям, встановленим статтею 49-5 цього Кодексу.
У разі застосування спрощеного режиму регулювання трудових відносин, за взаємною згодою сторін, у трудовому договорі можуть визначатися додаткові права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови припинення або дострокового розірвання договору.
Студентський трудовий договір - це особливий вид трудового договору, що укладається здобувачем освіти та підприємством, установою, організацією, який передбачає поєднання в межах освітньої програми здобуття освіти на робочому місці, зокрема за дуальною формою навчання, з виконанням трудових функцій.
Строк дії студентського трудового договору не може перевищувати строк навчання.
Згідно до вимог ст.. 22 КЗпПУ будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Згідно ст.. 38 КЗпПУ працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.
Частиною 4 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII у редакції від 21.04.2022 передбачено, що внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору. Датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви. Центр зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи у день припинення трудового договору повідомляє про це: роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними). У разі якщо у таких осіб не розірвані трудові договори з роботодавцем, що перебуває на непідконтрольній території або щодо якого відсутня інформація про місце перебування, заява зберігається у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на підконтрольній території до моменту деокупації (розблокування) відповідних територій, після чого протягом 7 календарних днів повідомляє роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними). Аналогічна норма міститься у абзаці 17 п.5-2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про зайнятість населення» та п. 19 Порядку реєстрації, перереєстрації зареєстрованих безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ № 446 від 390.03.2023 р. У період дії воєнного стану для реалізації трудових прав на законодавчому рівні закріплено поняття «сумісництво» (ст.. 102-1 КЗпПУ) та принцип оплати роботи за сумісництвом (ст.. 19 Закону України «Про оплату праці»), таким чином зазначені зміни скасували обмеження щодо роботи за сумісництвом внутрішньо переміщених осіб.
6.3 Згідно ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Статтею 4 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що у зв`язку з веденням бойових дій у районах, в яких розташоване підприємство, установа, організація, та існування загрози для життя і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві (крім випадків примусового залучення до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану, залучення до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури).

7.Висновки суду.
Заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, приходить до наступного.
Оскільки Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» розташоване на тимчасово окупованій території України, ОСОБА_1 має право розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві. 
Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

8.Судові витрати
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 104, 112, 113 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд, - 

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», третя особа – Тернопільський обласний центр зайнятості про розірвання трудового договору, - задовольнити.
Розірвати трудовий договір, укладений 12.07.1996 р. між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» і ОСОБА_1 , звільнивши з 24 липня 2025 року ОСОБА_1 з посади слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» на підставі ч.1 ст. 38 КЗпПУ.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.). 

Учасники справи:
-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
-відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», ЄДРПОУ 05451150, місцезнаходження за адресою: Луганська область, м. Сіверськодонецьк, вул.. Гагаріна, 87.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення проголошене 10 серпня 2026 року.

Суддя Д.І. Городецький