| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6787/20 Суддя (судді) першої інстанції: Димарчук Тетяна Миколаївна

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кобаль М.І.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД РЕСТАВРАЦІЯ" до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Реставрація" звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14 січня 2020 року № 0024300410 та № 0024290410.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14 січня 2020 року № 0024300410 в частині донарахування товариству штрафу за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 7 201,3 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судом першої інстанції встановлено, що за наслідками камеральної перевірки, оформленої актом від 13 грудня 2019 року № 5865/26-15-04-10-20, контролюючий орган дійшов висновку про несвоєчасну сплату товариством податкового зобов`язання з податку на прибуток і на підставі статті 126 Податкового кодексу України прийняв два податкові повідомлення-рішення від 14 січня 2020 року: № 0024300410, яким застосовано штраф у розмірі 10 відсотків на суму 8 160,88 грн, та № 0024290410, яким застосовано штраф у розмірі 20 відсотків на суму 75,71 грн.
Скасована судом першої інстанції частина штрафу в розмірі 7 201,3 грн нарахована за прострочення сплати грошового зобов`язання, що виникло на підставі податкового повідомлення-рішення від 19 листопада 2018 року № 0014531401, яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 72 018 грн. Це податкове повідомлення-рішення визнано протиправним та скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року у справі № 640/3308/19, яке набрало законної сили.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві подало апеляційну скаргу, на обґрунтування якої посилається на таке. 
Податкове повідомлення-рішення від 14 січня 2020 року № 0024300410 в частині штрафу 7 201,3 грн прийнято правомірно, оскільки платник податків зобов`язаний самостійно сплатити узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених пунктами 57.1 та 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, а оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, суд першої інстанції порушив норми процесуального права: позовну заяву подано товариством, яке не зареєструвало електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, а тому, на думку апелянта, позовну заяву належало залишити без руху, а за неусунення цього недоліку – без розгляду. На підтвердження цього довода апелянт посилається на судову практику, зокрема на справу № 640/33154/20.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Товариство у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, зазначаючи, що грошове зобов`язання, за прострочення сплати якого нараховано штраф, виникло з податкового повідомлення-рішення № 0014531401, скасованого судом, а тому штраф є протиправним.
Колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги таким чином.
Щодо правомірності штрафу в розмірі 7 201,3 грн. 
Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом визначених строків, до нього застосовується штраф у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів і 20 відсотків – при затримці понад 30 днів. З наведеної норми випливає, що штраф нараховується виключно на узгоджену суму грошового зобов`язання.
У постанові від 10 вересня 2025 року у справі № 200/7008/20-а Верховний Суд зазначив: "Положення статті 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання".
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 280/5569/20 Верховний Суд підтвердив, що нарахована на таке зобов`язання санкція, яка є предметом судового оскарження, є неузгодженою і не може бути стягнута.
Грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 19 листопада 2018 року № 0014531401, було предметом судового оскарження і рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року у справі № 640/3308/19, що набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано. А отже, це зобов`язання не набуло статусу узгодженого, і відсутня сама база для нарахування штрафу за прострочення його сплати.
Обов`язок доведення правомірності податкового повідомлення-рішення покладається на контролюючий орган (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, пункт 56.4 статті 56 Податкового кодексу України). Апелянт, посилаючись на обов`язок сплати узгодженого зобов`язання у строки за статтею 57 Податкового кодексу України, не спростовує тієї обставини, що визначене податковим повідомленням-рішенням № 0014531401 зобов`язання скасовано судом. Таким чином, штраф у розмірі 7 201,3 грн є безпідставним, а висновок суду першої інстанції про його скасування – правильним.
Щодо доводу про нереєстрацію електронного кабінету. Обов`язок юридичних осіб приватної форми власності реєструвати електронний кабінет у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі запроваджено Законом України від 29 червня 2023 року № 3200-IX, і для таких осіб він діє з 20 лютого 2024 року. Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії. Позовну заяву подано товариством 18 березня 2020 року, а провадження у справі відкрито 22 квітня 2020 року, тобто до запровадження зазначеного обов`язку, якого на той час не існувало.
Наведена апелянтом судова практика стосується повернення окремих письмових заяв (клопотань) на підставі частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність у них відомостей про електронний кабінет заявника і не стосується залишення позовної заяви без розгляду. Більше того, у справі № 640/33154/20, на яку посилається апелянт, позовні вимоги розглянуто по суті в усіх інстанціях, що підтверджується постановою Верховного Суду від 28 червня 2024 року. Таким чином, цей довід є неспроможним. Окремо колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що згідно з частиною другою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Таким чином, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дав правильну правову оцінку спірним правовідносинам і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві – залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
М.І. Кобаль

(Повний текст постанови суду виготовлено 15 вересня 2026 року)