ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/701/26  Номер провадження 33/814/904/26 | Головуючий у 1-й інстанції Пальчик О. О.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Алексеєнко Ю.В., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рудницької А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рудницької А.В., на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 03 серпня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 665 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду  ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 21 січня 2026 року о 02 годині 56 хвилин по просп. Свободи, 172-А в м. Кременчук керував автомобілем «DAF XF 460 FT», н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом, н.з. НОМЕР_2 , із ознаками наркотичного сп`яніння у вигляді вираженого тремтіння пальців рук, звужених зіниць, які не реагували на світло, та в порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан названого сп`яніння в кабінеті лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я - КНМП «Кременчуцького міська лікаря планового лікування».
В апеляційній скарзі адвокат Рудницька А.В. просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 03 серпня 2026 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що: матеріалами справи не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що ОСОБА_1 свідомо ухилився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, навпаки, ОСОБА_1 первинно погодився пройти огляд і протягом тривалого часу фактично його проходив; належним об`єктивним доказом не встановлено, що передана ним рідина була водою, те, що ОСОБА_1 умисно здійснив підміну біологічного матеріалу; суд першої інстанції ці обставини не дослідив, доповнив фабулу протоколу новою істотною обставиною про надання ОСОБА_1 води, переклав на сторону особи, яка притягається до адміністративної відповідальності обов`язок спростування вини та не усунув істотні суперечності доказів; ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено правові наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння; відбір зразків біологічного середовища в ОСОБА_1 було здійснено без дотримання приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року; час складання висновку не узгоджується з хронологією подій на відеозаписах; висловлена ОСОБА_1 на завершальних стадіях подій, після виникнення спору щодо наданої рідини й перебування протягом кількох годин у медичному закладі, відмова від повторного надання сечі та згода на оформлення матеріалів провадження за фактом його відмови від огляду, не відповідала волевиявленню ОСОБА_1 і була сформована внаслідок фактичного переконування і схиляння, здійснених поліцейськими.
Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката на підтримку апеляційної скарги, вивчив матеріали справи, проаналізував докази й доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Приписами п.п.6-7 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
З огляду ж на обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, яке проводиться в закладах охорони здоров`я, огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише в медичному закладі.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови ним як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №571513 21 січня 2026 року о 02 годині 56 хвилин водій ОСОБА_1 по просп. Свободи, 172-А в м. Кременчук керував автомобілем «DAF XF 460 FT», н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом, н.з. НОМЕР_2 , із ознаками наркотичного сп`яніння у вигляді вираженого тремтіння пальців рук, звужених зіниць, які не реагували на світло, та в порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан названого сп`яніння в кабінеті лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я - КНМП «Кременчуцького міська лікаря планового лікування» (а.с.1).
Факт того, що 21 січня 2026 року приблизно о 02 годині 56 хвилин водій ОСОБА_1 по просп. Свободи, 172-А в м. Кременчук Полтавської обл. керував автомобілем «DAF XF 460 FT», н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом, н.з. НОМЕР_2 , і був зупинений поліцією, в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується сукупністю доказів по справі. У судовому засіданні апеляційної інстанції апелянтом також підтверджено те, що стороною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ці обставини не оскаржуються.
Разом з тим, наведені в апеляційній скарзі доводи про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, позбавлені підстав.
Як убачається зі змісту відеозаписів, записаних на технічних носіях інформації, 21 січня 2026 року приблизно о 02 годині 56 хвилин ОСОБА_1 по просп. Свободи, 172-А в м. Кременчук керував транспортним засобом - сідловим тягачем із напівпричепом, і був зупинений поліцією. На місці зупинки поліцією встановлено наявність підстав уважати, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, повідомлено йому про виявлені в нього ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді: вираженого тремтіння пальців рук, звужених зіниць, які не реагували на світло, й за згодою ОСОБА_1 доставлено його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Але в медичному закладі ОСОБА_1 ухилився та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.9).
Так, відповідно до змісту медичного висновку №38 від 21 січня 2026 року, наданого лікарем КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у повному обсязі відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (лабораторної діагностики біологічного середовища – сечі) (а.с.5).
В акті ж медичного огляду, складеному до зазначеного вище висновку, зафіксовано те, що ОСОБА_1 у ході медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння було зазначено надати 80 мл сечі для проведення визначення речовини впливу. Однак через 2 години ОСОБА_1 надав 80 мл прозорої, безбарвної рідини, холодної на дотик, без запаху, яка не є сечею, та в подальшому відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в повному обсязі (а.с.53). Даними ж відеофіксації підтверджено те, що лікар здійснював відповідні тестування і дослідження наданої ОСОБА_1 рідини.
Також ОСОБА_1 письмово підтвердив лікарю свою відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, від проведення лабораторного дослідження на визначення наркотичної речовини в біологічних середовищах, і те, що дана відмова була добровільною та він ( ОСОБА_1 ) під час розмови з лікарем отримав інформацію про мету огляду та порядок його проведення, що підтверджується письмовою інформованою відмовою від огляду, наданою ОСОБА_1 і засвідченою його підписом (а.с.54).
Наведені вище обставини підтвердив і допитаний у судовому засіданні місцевого суду лікар-нарколог ОСОБА_2 , який засвідчив те, що він проводив огляд ОСОБА_1 , якому було вказано надати сечу для проведення визначення речовини впливу. Через дві години ОСОБА_1 надав рідину, але швидкотестом було встановлено, що то була вода. Затим ОСОБА_1 пропонувалося ще раз здати сечу, проте він відмовився від проходження огляду в повному обсязі.
Окрім того, в ході апеляційного розгляду стороною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надано та перевіркою матеріалів справи не встановлено об`єктивних медичних чи інших доречних даних, які би свідчили про неможливість проходження ОСОБА_1 лабораторного етапу огляду на стан наркотичного сп`яніння (надання необхідної кількості біологічного матеріалу - сечі).
При цьому, ОСОБА_1 , який згідно з даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП має посвідчення водія від 2018 року (а.с.8), безумовно розумів як водій зі значним стажем наявність у нього передбаченого законодавством обов`язку необхідності виконання вимог п.2.5 ПДР України та проходження на вимогу поліцейського в установленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння і наслідки відмови від проходження згаданого огляду, а саме те, що особи, які вчиняють вказане порушення, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законодавством порядку є обов`язком водія, в той час як мотиви відмови особистого характеру особи не впливають на необхідність і правильність кваліфікації дій порушника за ч.1 ст.130 КУпАП.
Кожна особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та керувати ними, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, викладені вище обставини безумовно свідчать про те, що мала місце умисна й цілеспрямована відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яка підтверджується показаннями лікаря, об`єктивними медичними даними й відеозаписами.
Таким чином, викладені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Належних і мотивованих підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Усупереч доводам апелянта, з наведених вище доказів по справі вбачається, що позиція ОСОБА_1 щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння була добровільною і результатом виключно його волевиявлення. Поліцейськими чи лікарем не здійснювалися щодо ОСОБА_1 тиск чи інші дії, які би впливали на дійсність та усвідомленість його позиції, чи таких, які би порушували або обмежували його права, ставили би під сумнів законність та обгрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також на доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції зауважує, що визначення необхідних у кожному конкретному випадку методів і способів медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння обстежуваної особи належить до виключної компетенції лікаря. Разом із тим, порушень порядку застосування лікарем методів і способів такого огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я в аспекті дотримання приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, що об`єктивно ставили би під сумнів факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння, не виявлено.
Що стосується доводів апелянта з приводу зазначеного у медичному висновку часу його складання, то цей час відображає початок процедури огляду ОСОБА_1 , яка передбачає заповнення медичного висновку, й ці доводи жодним чином не впливають на належність, допустимість і достовірність наданих лікарем медичного висновку й медичного акту.
Посилання представника на те, що місцевий суд установив додаткові обставини, аніж ті, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, є неспроможними, адже з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції в прийнятій постанові визнав доведеною і встановив фабулу вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення виключно в межах фабули, наведеної в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . У той же час, зазначення в оскаржуваній постанові при аналізі доказів про те, що ОСОБА_1 у ході огляду надав для дослідження лікарю-наркологу воду, а не сечу, свідчить про відповідний аналіз судом першої інстанції доказової бази з метою повного та всебічного встановлення обставин справи, й жодним чином не вказує на вихід за межі обставин, які ставилися у вину ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із посвідченням водія серії НОМЕР_3 , що підтверджується даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП (а.с.8).
За таких обставин, із урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП, суд першої інстанції правильно наклав на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рудницької А.В., залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 03 серпня 2026 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду О.М. Корсун