ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 918/920/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,
розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод"
на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 (колегія суддів: Василишин А. Р. - головуючий, Маціщук А. В., Бучинська Г. Б.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод"
до Острозької міської ради
про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи, що передували постановленню оскаржуваної ухвали 

1.1. У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" (далі - ТОВ "Острозький цукровий завод") звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Острозької міської ради, в якому просило:

- визнати незаконним і скасувати рішення Острозької міської ради від 14.08.2025 № 2572 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності площею 53,1479 га, кадастровий номер 5624286400:10:008:0038 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком та надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок та на розроблення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок за межами с. Оженин";

- зобов`язати Острозьку міську раду розглянути на черговому пленарному засіданні питання про затвердження звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 53,1479 га (кадастровий номер 5624286400:10:008:0038) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема, із енергогенеруючим блоком, що розташована за межами с. Оженин на території Острозької міської територіальної громади (Оженинський старостинський округ) Рівненського району Рівненської області, складеного суб`єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю "Нива-Експерт" для продажу на неконкурентних засадах у власність землекористувачу - ТОВ "Острозький цукровий завод", та продати зазначену земельну ділянку землекористувачу - ТОВ "Острозький цукровий завод".

1.2. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.10.2025 у справі № 918/920/25 прийнято позовну заяву ТОВ "Острозький цукровий завод" до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження в змішаній (паперовій та електронній) формі.

1.3. 04.03.2026 до Господарського суду Рівненської області від ТОВ "Острозький цукровий завод" через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку на подання доказу. В цьому клопотанні позивач просив продовжити ТОВ "Острозький цукровий завод" процесуальний строк на подання доказу - висновку комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи у справі № 918/920/25 на два календарні місяці. 

1.4. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25, зокрема, відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Острозький цукровий завод" про продовження встановленого судом процесуального строку на подання доказу.

1.5. Господарський суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні зазначеного клопотання, виходив із того, що відповідно до частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Водночас суд першої інстанції зазначив, що в цій справі суд не призначав судову експертизу та не встановлював позивачу процесуальний строк для подання висновку експерта. За таких обставин місцевий господарський суд виснував, що в цьому випадку відсутній процесуальний строк, який може бути продовжений у розумінні приписів процесуального закону.

1.6. Не погодившись із ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25, до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулося ТОВ "Острозький цукровий завод" із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати зазначене рішення в частині відмови ТОВ "Острозький цукровий завод" у задоволенні клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку на подання доказу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити клопотання позивача про продовження ТОВ "Острозький цукровий завод" процесуального строку на подання доказу - висновку комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи у справі № 918/920/25.

1.7. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 у справі № 918/920/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Острозький цукровий завод" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25.

2. Короткий зміст оскаржуваної ухвали апеляційного господарського суду

2.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 918/920/25 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Острозький цукровий завод" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25.

2.2. Апеляційний господарський суд, закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Острозький цукровий завод" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25, виходив із того, що апеляційне провадження на зазначену ухвалу господарського суду першої інстанції було відкрито помилково. Так, апеляційний господарський суд, дослідивши зміст ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25 та попередньо постановлених ухвал господарського суду першої інстанції, зазначив про відсутність процесуальних документів, які би вказували на встановлення відповідного процесуального строку саме для вчинення дії. Крім того апеляційний господарський суд зауважив, що позивач у клопотанні просив продовжити йому процесуальний строк для подання доказу на два календарні місяці, а не поновити пропущений строк.

За таких обставин апеляційний господарський суд виснував, що в цьому випадку господарський суд першої інстанції не використовував право, надане суду положеннями статті 118 Господарського процесуального кодексу України, для встановлення чіткого строку з метою задоволення клопотання сторони щодо подання відповідного доказу. З урахуванням викладеного апеляційний господарський суд зазначив про відсутність будь-яких процесуальних документів чи заяв у справі, які би вказували на встановлення відповідного процесуального строку саме для вчинення відповідної дії. Тому, за висновком апеляційного господарського суду, в цьому випадку немає факту пропуску строку. Апеляційний господарський суд зазначив, що оскарження ухвали в частині відмови в задоволенні клопотання позивача про продовження процесуального строку для подання доказу, строк подання якого не було пропущено з огляду на його невстановлення, не передбачено статтею 255 Господарського процесуального кодексу України.

3. Короткий зміст касаційної скарги 

3.1. Не погоджуючись із ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 918/920/25, до Верховного Суду звернулося ТОВ "Острозький цукровий завод" із касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу, а справу № 918/920/25 передати для продовження розгляду до апеляційного господарського суду.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ТОВ "Острозький цукровий завод" зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з неправильним застосуванням положень статей 119, 255, 261, 264 Господарського процесуального кодексу України. 

3.3. На думку скаржника, апеляційний господарський суд фактично ототожнив право на апеляційне оскарження виключно з формальним існуванням окремого процесуального документа про встановлення строку.

3.4. При цьому скаржник із покликанням на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 20.05.2021у справі №904/4013/20, від 05.02.2019 у справі № 903/381/18, від 11.11.2020 у справі № 925/1142/18, від 23.09.2020 у справі № 756/12128/15-ц, стверджує, що положення статей 233 та 255 Господарського процесуального кодексу України не ставлять можливість реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження певного кола ухвал місцевого господарського суду в залежність від їх поділу на протокольні й такі, що оформлені окремим документом. 

3.5. З урахуванням викладеного ТОВ "Острозький цукровий завод" вважає, що апеляційний господарський суд фактично позбавив позивача права на апеляційний перегляд ухвали господарського суду першої інстанції. Крім того, за доводами скаржника, апеляційний господарський суд застосував приписи статті 264 Господарського процесуального кодексу України розширено, оскільки положення цієї норми процесуального права не містять такої підстави для закриття апеляційного провадження як помилкове відкриття. 

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

4.2. Переглянувши оскаржувану ухвалу, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

4.3. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

4.4. Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним із основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

4.5. Конституцією України проголошено, що утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина 2 статті 3 Конституції України).

4.6. Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

4.7. У Рішенні від 13.06.2019 № 4-рн/2019 Конституційний Суд України зазначив, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбаченого пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції; забезпечення права на апеляційний перегляд справи - одна з конституційних засад судочинства - спрямоване на гарантування ефективного судового захисту прав і свобод людини і громадянина з одночасним дотриманням конституційних приписів щодо розумних строків розгляду справи, незалежності судді, обов`язковості судового рішення тощо (абзац 13 підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини зазначеного Рішення Конституційного Суду України).

4.8. Право на апеляційний перегляд справи, передбачене пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України, є гарантованим правом на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті (абзац 8 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 17.03.2020 № 5-р/2020).

4.9. Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

4.10. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику ЄСПЛ як джерело права.

4.11. У справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, яке гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу "res judicata" - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. 

4.12. Колегія суддів зазначає, що з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб, законом встановлюються певні процесуальні обмеження, метою яких є забезпечення ефективності судочинства.

4.13. Згідно із частиною 8 статті 119 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відмову в поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

4.14. Відповідно до частини 2 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

4.15. З урахуванням наведених законодавчих приписів Верховний Суд зазначає, що перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

4.16. Пунктом 9 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

4.17. Таким чином, зміст наведеної процесуальної норми права свідчить про те, що до апеляційного суду окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала суду першої інстанції, якою, зокрема, відмовлено в продовженні пропущеного процесуального строку. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04.06.2026 у справі № 910/3279/25.

4.18. Разом із тим апеляційний господарський суд після відкриття апеляційного провадження, дослідивши зміст ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25 та попередньо постановлених ухвал господарського суду першої інстанції, констатував відсутність процесуальних документів, відповідно до яких задовольнялося клопотання позивача про продовження встановленого судом процесуального строку для подання висновку комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи. Крім того апеляційний господарський суд зауважив, що позивач у клопотанні просив продовжити йому процесуальний строк для подання доказу на два календарні місяці, а не поновити пропущений строк.

4.19. За таких обставин апеляційний господарський суд виснував, що в цьому випадку господарський суд першої інстанції не використовував право, надане суду положеннями статті 118 Господарського процесуального кодексу України, для встановлення чіткого строку з метою задоволення клопотання сторони щодо подання відповідного доказу. 

4.20. З урахуванням наведеного апеляційний господарський суд зазначив про відсутність будь-яких процесуальних документів чи заяв у справі, які би вказували на встановлення відповідного процесуального строку саме для вчинення дії. Тому, за висновком апеляційного господарського суду, в цьому випадку немає факту пропуску строку. Апеляційний господарський суд зазначив, що оскарження ухвали господарського суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні клопотання позивача про продовження процесуального строку для подання доказу, строк подання якого не було пропущено з огляду на його невстановлення, не передбачене статтею 255 Господарського процесуального кодексу України.

4.21. Однак колегія суддів із урахуванням доводів скаржника не може погодитися з висновками апеляційного господарського суду про наявність у цьому випадку підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Острозький цукровий завод" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25, як помилково відкритого, з огляду на таке. 

4.22. Як зазначалося, пунктом 9 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

4.23. Водночас ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25, зокрема, відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Острозький цукровий завод" про продовження встановленого судом процесуального строку на подання доказу.

4.24. Отже, з урахуванням положень пункту 9 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів зазначає, що відповідно до цієї процесуальної норми ухвала Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25 якою, зокрема, відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Острозький цукровий завод" про продовження встановленого судом процесуального строку на подання доказу, підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції.

4.25. Однак апеляційний господарський суд, вдавшись до оцінки ухвали Господарського суду Рівненської області 23.03.2026 у справі № 918/920/25 та попередньо постановлених ухвал господарського суду першої інстанції, встановив відсутність процесуальних документів які би вказували на встановлення відповідного процесуального строку саме для вчинення дії, зокрема, для подання висновку комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи. 

4.26. Проте апеляційний господарський суд помилково не врахував того, що обставини щодо попереднього встановлення судом такого строку можуть впливати лише на оцінку обґрунтованості та законності ухвали суду першої інстанції про відмову в поновленні його поновленні, але не можуть слугувати підставою для закриття апеляційного провадження.

4.27. При цьому апеляційний господарський суд дійшов передчасного висновку про відсутність факту пропуску строку, не врахувавши при цьому вимоги статті 83 Господарського процесуального кодексу щодо строків подання доказів учасниками справи. 

4.28. Колегія суддів також зауважує, що висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04.06.2025 у справі № 910/3279/25, на які послався апеляційний господарський суд, стосувалися оскарження ухвали місцевого суду, якою частково задоволено клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву, строк подання якого не було пропущено.

4.29. За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, допустив порушення положень статей 255, 264 Господарського процесуального кодексу України. Тому Верховний Суд визнає помилковими висновки апеляційного господарського суду про наявність підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Острозький цукровий завод" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі № 918/920/25. Інші доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не впливають на результат перегляду оскаржуваної ухвали. 

4.30. Частиною 1 статі 74 Господарського процесуального кодексу України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 

4.31. Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

4.32. Загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238 Господарського процесуального кодексу України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні справи. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

4.33. На підставі викладеного колегія суддів вважає, що касаційну скаргу ТОВ "Острозький цукровий завод" належить задовольнити, оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду - скасувати, а справу - передати для продовження розгляду до апеляційного господарського суду.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Згідно із частиною 6 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

5.3. З урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу ТОВ "Острозький цукровий завод" слід задовольнити, оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду скасувати, а справу № 918/920/25 передати для продовження розгляду до Північно-західного апеляційного господарського суду.

6. Судові витрати 

Оскільки в цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" задовольнити.

2. Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 918/920/25 скасувати, справу № 918/920/25 передати для продовження розгляду до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак