ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 907/769/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя О.В. Зварич
судді Р.В. Міліціанов
І.Ю. Панова,
секретар судового засідання Р.А. Пишна,
розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» б/н від 08.04.2026 року (вх. № 01-05/1075/26 від 09.04.2026 року)
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2026 року (суддя Л.І.Пригара; повне рішення складено 20.03.2026 року)
у справі № 907/769/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» (надалі ТзОВ «Закарпатгаз Збут»)
до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (надалі АТ «Закарпатгаз»)
про визнання неправомірними дій щодо надання, починаючи з 01.09.2018, недостовірних об`ємів газу, спожитих побутовими споживачами; зобов`язання надати достовірну інформацію щодо обсягів фактично спожитого природного газу побутовими споживачами, починаючи з 01.09.2018,

за участю:
від позивача: Шевчик О.І. – адвокат (довіреність №22/12/2025/2 від 22.12.2025 року);
від відповідача (в режимі відеоконференції): Кривка М.В. – адвокат (довіреність № ЗГ/Д від 05.01.2026 року),
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву
17.11.2020 року ТзОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до АТ «Закарпатгаз», в якому просить:
- визнати неправомірними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» щодо надання, починаючи з 01.09.2018 року, недостовірних об`ємів газу, спожитих побутовими споживачами;
- зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» надати ТзОВ «Закарпатгаз Збут» достовірну інформацію щодо обсягів природного газу про фактично спожитий газ побутовими споживачами, починаючи з 01.09.2018 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами укладено Договір на розподіл природного газу №01-57-15-Н від 25.06.2015 року. За доводами позивача згідно з розподілом функцій між учасниками ринку природного газу, повноваження по обліку фактично спожитого природного газу віднесено до компетенції Оператора ГРМ АТ «Закарпатгаз». ТзОВ «Закарпатгаз збут» не має технічної можливості для здійснення обліку природного газу та зобов`язаний використовувати дані, отримані від Оператора ГРМ. Позивач заявляє, що відповідальність за якість та достовірність обліку спожитих обсягів природного газу побутовими споживачами покладається на Оператора ГРМ (відповідача у справі), оскільки позивачем здійснюється виключно вартісне нарахування за спожитий природний газ у відповідності до наданої АТ «Закарпатгаз» інформації щодо обсягів спожитого природного газу споживачами у відповідні календарні періоди. У позові зазначено, що за результатами вибіркового аналізу відповідності обсягів спожитого газу окремими побутовими споживачами 3акарпатської області, визначених відповідно до фактичних показників встановлених в їх домоволодіннях приладів обліку, виявлені розбіжності з даними, що отримані від АТ «Закарпатгаз», а також виявлено масові факти коригування Оператором ГРМ (відповідачем у справі) обсягів спожитого газу закритих періодів, а тому у позивача є обґрунтовані сумніви в достовірності даних, якими оперує оператор ГРМ, і на підставі яких були визначені фінансові зобов`язання позивача за отриманий від АТ НАК «Нафтогаз України» природній газ. Позивач заявляє, що вищенаведені обставини свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, як оператором ГРМ, щодо обліку газу та порушення прав позивача як постачальника природного газу.
У поданому відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти доводів позивача. Зокрема зазначає, що акти надання послуг з розподілу природного газу з 01.09.2018 року по 31.12.2019 року за договором підписані з боку позивача без жодних зауважень чи застережень, і додані позивачем до позовної заяви, свідчать про достовірність та повноту відображених у них даних щодо обсягу природного газу, розподіленого для потреб населення. Позивач не ініціював, як це передбачено п. 3.4 договору, урегулювання розбіжностей у частині визначення обсягів транспортованого газу, а його доводи про недостовірність проведеного відповідачем обліку спожитого природного газу не підтверджені матеріалами позовної заяви.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2026 року у справі №907/769/20 відмовлено у задоволенні позову ТзОВ «Закарпатгаз Збут».
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 25.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз») укладено Договір на розподіл природного газу №01-57/15-Н.
Додатковими угодами №1 від 29.07.2015 року, №2 від 22.12.2015 року, №3 від 31.03.2016 року та №5 від 14.12.2016 року сторони вносили зміни до укладеного договору.
Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов Договору на розподіл природного газу №01-57/15-Н від 25.06.2015 року (із змінами до нього) сторонами спору щомісячно складались та підписувались акти наданих послуг з розподілу природного газу, відповідно до яких загальний обсяг розподіленого природного газу населенню за період з 01.09.2018 року по 31.12.2019 року складає 361823,561 тис.куб.м.
Водночас суд зауважив, що сторонами спору до матеріалів справи не долучено актів наданих послуг з розподілу природного газу за період січень-жовтень 2020. Із наданої позивачем до матеріалів справи інформації щодо обсягів спожитого природного газу, які були надані оператором ГРМ, вбачається, що загальний обсяг розподіленого природного газу за вищевказаний період складає 225531,342 тис.куб.м.
В оскаржуваному рішенні встановлено, що з метою виконання Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 року та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №792 від 30.09.2015 року «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ», між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» були укладені Договори на купівлю-продаж природного газу.
Так, між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» були укладені Договори купівлі-продажу №17-408-Н від 27.09.2017 та №18-508-Н від 05.11.2018, за змістом п. 1.2. яких визначено, що природний газ, що передається за Договорами використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з актами приймання-передачі природного газу за вищезазначеними Договорами купівлі-продажу природного газу Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» прийняло у період вересень-жовтень 2018 року за: Договором №17-408-Н від 27.09.2017 року - 19109,055 тис.куб.м. природного газу; за період листопад 2018 року - липень 2020 року за Договором №18-508-Н від 05.11.2018 року - 434954,622 тис.куб.м. природного газу.
Дослідивши зміст заявлених у даній справі позовних вимог на предмет належності обраного позивачем способу захисту, суд прийшов до висновку, що заявлений позов фактично містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту передання недостовірних об`ємів газу, та не стосується захисту права цивільного.
Місцевий господарський суд констатував, що заявляючи вимогу про зобов`язання відповідача надати достовірну інформацію щодо обсягів природного газу про фактично спожитий газ побутовими споживачами, позивачем не конкретизовано інформації щодо таких достовірних показників, з огляду на що така вимога позивача ґрунтується на припущеннях.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявлені позивачем у цій справі вимоги не можуть бути предметом самостійного розгляду в окремій справі, оскільки встановлення таких обставин, як правомірність та правильність здійсненого відповідачем передання об`ємів протранспортованого газу може бути предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право, в тому числі про стягнення плати за поставлений газ чи про припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення - у випадку припинення надання послуг, тощо. Суд констатував, що сама по собі вимога позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо надання недостовірних об`ємів газу та про зобов`язання надати достовірну інформацію щодо обсягів, які ймовірно існують, не є належним способом захисту також і тому, що містить лише припущення позивача щодо події в майбутньому. В ході судового розгляду та вирішення спору позивачем не надано доказів наявності порушення його прав та законних інтересів, позаяк йдеться лише про припущення.
Також суд зауважив, що як вбачається із наявних у матеріалах справи документів, укладений між сторонами справи Договір в частині розподілу газу виконаний, а послуги - надані. При цьому, вся документація, складена в ході та за результатами виконання договору і надання послуг підписана сторонами без зауважень, а сам Договір припинив свою дію, з огляду на що вимога позивача щодо надання достовірної інформації про фактично спожитий газ населенням є безпідставною.
З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд виснував про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2026 року у справі №907/769/20 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Апелянт зазначає, що ТзОВ «Закарпатгаз Збут», як газопостачальне підприємство, надає споживачам послуги з постачання природного газу, тобто забезпечує споживачів ресурсом природного газу. При цьому інші послуги на ліцензованій території, зокрема розподіл та облік розподіленого природного газу здійснює Оператор ГРМ, яким є АТ «Закарпатгаз». Покликається на те, що 25.06.2015 року між ТзОВ «Закарпатгаз Збут» та ПАТ «Закарпатгаз» укладено договір на розподіл природного газу №01-57-15-Н. Скаржник зазначає, що АТ «Закарпатгаз» як Оператор ГРМ здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, визначає спожиті побутовими споживачами обсяги природного газу на території Закарпатської області, а ТзОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальник здійснює нарахування оплати за спожитий природний газ згідно наданих Оператором ГРМ даних та збір коштів за використаний природний газ з побутових споживачів. За доводами позивача, ТзОВ «Закарпатгаз Збут» має змогу визначити фактичний обсяг природного газу, який був спожитий побутовими споживачами у звітному місяці, виключно з використанням даних, отриманих від АТ «Закарпатгаз» та даних, розміщених на інформаційній платформі Оператора ГТС. Згідно з розподілом функцій між учасниками ринку природного газу, повноваження по обліку фактично спожитого природного газу віднесено до компетенції Оператора ГРМ АТ «Закарпатгаз». ТзОВ «Закарпатгаз Збут» не має технічної можливості для здійснення обліку природного газу та зобов`язаний використовувати дані, отримані від Оператора ГРМ. Відтак, на переконання позивача, відповідальність за якість та достовірність обліку спожитих обсягів природного газу побутовими споживачами, покладається на Оператора ГРМ. ТзОВ «Закарпатгаз Збут» здійснює виключно вартісне нарахування за спожитий природний газ у відповідності до наданої АТ «Закарпатгаз» інформації щодо обсягів спожитого природного газу споживачами у відповідні календарні періоди. В апеляційній скарзі зазначено, що за результатами вибіркового аналізу відповідності обсягів спожитого газу окремими побутовими споживачами Закарпатської області, визначених відповідно до фактичних показників встановлених у їх домоволодіннях приладів обліку, виявлені розбіжності з даними, що отримані від АТ «Закарпатгаз», а також виявлено масові факти коригування Оператором ГРМ обсягів спожитого газу закритих періодів. З урахуванням наведеного у позивача є обґрунтовані сумніви в достовірності даних, якими оперує Оператор ГРМ і на підставі яких були визначені фінансові зобов`язання нашого підприємства за отриманий від АТ НАК «Нафтогаз України» природного газу. Апелянт зазначає, що неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, як Оператором ГРМ, щодо обліку газу порушує його права як постачальника природного газу. Вважає, що рішення суду прийняте з порушенням пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ та підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.
У судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з потребою детальніше ознайомитися та вивчити матеріали даної справи.
При розгляді вказаного клопотання колегія суддів виходить з таких мотивів.
Відповідно до частини 1 статті 61 Господарського процесуального кодексу України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Пунктом 2 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.
Отже, зважаючи на вказані норми, представник учасника справи перед початком судового засідання повинен бути ознайомлений з матеріалами справи та зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів, порадившись, ухвалила відмовити у задоволенні усного клопотання про відкладення розгляду справи.
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача заперечив проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Обставини справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" є суб`єктом ринку природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу на території Закарпатської області відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України №187 від 22.03.2017 (період дії з 01.04.2017 до 01.11.2018), №867 від 19.10.2018 (період дії з 01.11.2018 до 21.08.2020).
У позовній заяві зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" здійснює постачання природного газу на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), ліцензії №527 від 21.04.2017 року.
Як видно із наявних у справі копій документів, 25.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" (замовником) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз") (газорозподільним підприємством) укладено Договір на розподіл природного газу №01-57/15-Н.
Згідно умов пункту 2.1 договору газорозподільне підприємство зобов`язується надати замовнику з 01.07.2015 року послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до меж споживачів замовника (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.
Відповідно до пункту 2.2 договору газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газорозподільне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), газоспоживне обладнання яких підключено до газорозподільних мереж.
За положеннями пункту 3.1 договору за розрахункову одиницю протранспортованого природного газу приймається один кубічний метр (куб.м) газу, приведений до стандартних умов: температура газу (t) = 20 градусів за Цельсієм, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа).
У відповідності до пункту 3.2 договору облік обсягів природного газу, що транспортується на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами користування та Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року №618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 року за №67/11941, та для споживачів-населення за Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246 (далі - Правила надання населенню послуг з газопостачання).
Згідно із пунктом 3.3 договору обсяг протранспортованого природного газу за розрахунковий період для споживачів постачальника за регульованим тарифом визначається відповідно до договорів на постачання газу, укладених між замовником, відповідним споживачем та газорозподільним підприємством.
Пунктом 3.4 договору передбачено, що за підсумками розрахункового періоду газорозподільне підприємство формує акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу та реєстр обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника за розрахунковий період по споживачах постачальника за регульованим тарифом, що є замовником, та у зазначений строк передає його на погодження замовникові. За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу протранспортованого газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання обсяг протранспортованого газу встановлюється відповідно до даних газорозподільного підприємства.
Відповідно до пункту 4.1 договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ на розрахунковий період визначаються в додатку 1 до договору по кожному об`єкту замовника та/або його споживачеві.
Згідно із пунктом 4.6 договору послуги з транспортування природного газу ГРМ підтверджуються підписаним між газорозподільним підприємством та замовником актом наданих послуг, що оформлюється з урахуванням обсягу протранспортованого газу за розрахунковий період, визначеного відповідно до розділу III договору.
За приписами пункту 4.6.1 договору акт наданих послуг підписується сторонами на підставі щомісячного підписаного та скріпленого печаткою газорозподільного підприємства реєстру обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника за формою, наведеною у додатку №2 до договору.
Відповідно до пункту 4.7 договору газорозподільне підприємство до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає замовникові два примірники оригіналу акта наданих послуг та реєстр обсягів розподіленого газу споживачам замовника за звітний місяць, що підписані уповноваженим представником газорозподільного підприємства.
Згідно пункту 4.8 договору замовник протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг та реєстру обсягів розподіленого газу споживачам замовника зобов`язується повернути газорозподільному підприємству один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань обсяг протранспортованого природного газу та сума для оплати наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ установлюються відповідно до даних газорозподільного підприємства.
За умовами пункту 4.9 договору акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством.
У відповідності до пункту 5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб.м. (далі - тариф), встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Тариф, встановлений згідно з п. 5.1. цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання ним чинності. Визначена на його основі вартість послуги з транспортування природного газу розподільними трубопроводами буде застосовуватись сторонами при складенні актів наданих послуг та розрахунків за ці послуги згідно з умовами договору (пункт 5.2 договору).
Відповідно до пункту 5.3 договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість послуг з транспортування природного газу ГРМ визначається як добуток тарифу на загальний обсяг протранспортованого природного газу, розрахованого на умовах, визначених у розділі IV Договору та податку на додану вартість.
За положеннями пункту 5.4 договору загальна сума договору складається з місячних сум вартості планових обсягів транспортування природного газу ГРМ газорозподільним підприємством замовнику.
У відповідності до пункту 6.1 договору газорозподільне підприємство зобов`язується зокрема: забезпечувати транспортування природного газу ГРМ до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених договором та погоджених оператором, за умови дотримання дисципліни відбору природного газу та розрахунків замовника за надані газорозподільним підприємством послуги; складати та надавати на погодження замовникові акт наданих послуг; забезпечувати за підсумками розрахункового періоду формування обсягу газу по споживачах постачальника за регульованим тарифом, що є замовником, та не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надавати зазначеному замовникові персоніфіковані дані про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу по кожному споживачу цього замовника. При цьому, за окремим письмовим запитом замовника по конкретному споживачу щодо уточнення даних або інформації (покази вузла обліку тощо) про обсяг споживання газу надати відповідну письмову відповідь протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Згідно із пунктом 6.4.2 договору замовник має право на коригування планових обсягів природного газу в установленому порядку.
Відповідно до пункту 11.1 договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками та діє в частині надання послуг до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги – до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони повинні переоформити додаток до договору, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк.
Додатком №1 до Договору на розподіл природного газу №01-57/15-Н від 25.06.2015 року є Договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ на 2015 рік, яким визначено, що газорозподільне підприємство здійснює протягом 2015 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 185206,000 тис. куб. м., у тому числі за місяцями та кварталами (тис. куб. м.): липень – 10510,000; серпень – 11008,000; вересень – 11008,000; жовтень – 25520,000; листопад – 50970,000; грудень – 76190,000.
Пунктом 2 вказаного додатку унормовано, що цей додаток є невід`ємною частиною договору на розподіл природного газу від 25.06.2015 року №01-57/15-Н.
Додатковою угодою №1 від 29.07.2015 року до Договору №01-57/15-Н на розподіл природного газу від 25.06.2015 року сторонами внесено зміни у розділ ХІІ «Місцезнаходження та банківські реквізити Сторін».
На підставі Додаткової угоди №2 від 22.12.2015 року сторони внесли зміни до Договору на розподіл природного газу №01-57/15-Н від 25.06.2015 року, виклавши в наступній редакції:
« 1. Викласти абзац 3 преамбули Договору в наступній редакції:
При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827 (далі – Правила постачання), Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493 (далі – Кодекс газотранспортної системи), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі – Кодекс газорозподільних систем).
2. Викласти пункт 2.1. Договору в такій редакції:
За Договором газорозподільне підприємство зобов`язується надати замовнику у 2015-2016 роках послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до меж споживачів замовника (далі – пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.
3. Викласти абзац перший пункту 11.1. Договору в такій редакції:
Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, та діє в частині надання послуг до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуг – до їх повного виконання.
4. Пункт 1 Додатку 1 до Договору викласти в наступній редакції:
1.1. Газорозподільне підприємство здійснює протягом 2015 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 133255,055 тис. куб. м., у тому числі за місяцями та кварталами (тис. куб. м.): липень – 7309,890; серпень – 7073,203; вересень – 7679,797; жовтень – 19869,293; листопад – 36747,872; грудень – 54575,000.
1.2. Газорозподільне підприємство здійснює протягом 2016 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 194885,000 тис. куб. м., у тому числі за місяцями та кварталами (тис. куб. м.): січень – 77350,000; лютий – 67340,000; березень – 50195,000».
31.03.2016 року сторонами спору укладено Додаткову угоду №3 до Договору на розподіл природного газу №01-57/15-Н від 25.06.2015 року, відповідно до якої внесли наступні зміни:
« 1. Сторони дійшли згоди викласти абзац 1 пункту 11.1. Договору у наступній редакції:
Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками та діє в частині надання послуг до 30 квітня 2016 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги – до їх повного здійснення.
2. Сторони дійшли згоди викласти пункт 11.3. Договору у наступній редакції:
11.3 Додатки до Договору:
1. Договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ з 01.07.2015 року по 30.04.2016 року;
2. Реєстр обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника.
Підписані додатки до Договору є невід`ємними частинами Договору.
3. Сторони дійшли згоди викласти назву Додатку 1 до Договору у наступній редакції:
«Договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовником ГРМ з 01.07.2015 року по 30.04.2016 року».
4. Сторони дійшли згоди викласти пункт 1 Додатку 1 до Договору у наступній редакції:
1.1. Газорозподільне підприємство здійснює з 01.07.2015 року по 30.04.2016 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 345626,081 тис. куб. м., у тому числі за місяцями (тис. куб. м.): липень 2015 року – 7309,890; серпень 2015 року – 7073,203; вересень 2015 року – 7679,797; жовтень 2015 року – 19869,293; листопад 2015 року – 36747,872; грудень 2015 року – 52326,386; січень 2016 року – 84355,550; лютий 2016 року – 51509,090; березень 2016 року – 50195,000; квітень 2016 року – 28560,000».
Відповідно до Додаткової угоди №4 від 30.04.2016 року до Договору на розподіл природного газу №01-57/15-Н від 25.06.2015 року сторони внесли наступні зміни:
« 1. Сторони дійшли згоди викласти абзац 1 пункту 11.1. Договору у наступній редакції:
Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками та діє в частині надання послуг до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги – до їх повного здійснення.
2. Сторони дійшли згоди викласти пункт 11.3 Договору у наступній редакції:
11.3 Додатки до Договору:
1. Договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ з 01.07.2015 року по 31.12.2016 року;
2. Реєстр обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника.
Підписані додатки до Договору є невід`ємними частинами Договору.
3. Сторони дійшли згоди викласти назву Додатку 1 до Договору у наступній редакції:
«Договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовником ГРМ з 01.07.2015 року по 31.12.2016 року».
4. Сторони дійшли згоди викласти пункт 1 Додатку 1 до Договору у наступній редакції:
1.1. Газорозподільне підприємство здійснює з 01.07.2015 року по 31.12.2016 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 487749,641 тис. куб. м., у тому числі за місяцями (тис. куб. м.): липень 2015 року – 7309,890; серпень 2015 року – 7073,203; вересень 2015 року – 7679,797; жовтень 2015 року – 19869,293; листопад 2015 року – 36747,872; грудень 2015 року – 52326,386; січень 2016 року – 84355,550; лютий 2016 року – 51509,090; березень 2016 року – 47505,560; квітень 2016 року – 28560,000; травень 2016 року – 10520,000; червень 2016 року – 7515,000; липень 2016 року – 7006,000; серпень 2016 року – 7006,000; вересень 2016 року – 7506,000; жовтень 2016 року – 20015,000; листопад 2016 року – 35065,000; грудень 2016 року – 50180,000».
Додатковою угодою №5 від 14.12.2016 року сторони внесли зміни до Договору на розподіл природного газу №01-57/15-Н від 25.06.2015 року у наступній редакції:
« 1. Сторони дійшли згоди викласти абзац 1 пункту 11.1. Договору у наступній редакції:
Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками та діє в частині надання послуг до 31 березня 2017 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуг – до їх повного здійснення.
2. Сторони дійшли згоди викласти пункт 11.3. Договору у наступній редакції:
11.3 Додатки до Договору:
1. Договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ з 01.07.2015 року по 31.03.2017 року;
2. Реєстр обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника.
Підписані додатки до Договору є невід`ємними частинами Договору.
3. Сторони дійшли згоди викласти назву Додатку 1 до Договору у наступній редакції:
«Договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовником ГРМ з 01.07.2015 року по 31.03.2017 року».
4. Сторони дійшли згоди викласти пункт 1 Додатку 1 до Договору у наступній редакції:
1.1. Газорозподільне підприємство здійснює з 01.07.2015 року по 31.03.2017 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 879807,681 тис. куб. м., у тому числі за місяцями (тис. куб. м.): липень 2015 року – 7309,890; серпень 2015 року – 7073,203; вересень 2015 року – 7679,797; жовтень 2015 року – 19869,293; листопад 2015 року – 36747,872; грудень 2015 року – 52326,386; січень 2016 року – 84 355,550; лютий 2016 року – 51509,090; березень 2016 року – 47505,560; квітень 2016 року – 17814,126; травень 2016 року – 11975,061; червень 2016 року – 8687,784; липень 2016 року – 8612,905; серпень 2016 року – 9027,614; вересень 2016 року – 9809,157; жовтень 2016 року – 31166,496; листопад 2016 року – 49774,897; грудень 2016 року – 92881,000; січень 2017 року – 147940,000; лютий 2017 року – 95662,000; березень 2017 року – 82080,000».
На виконання умов Договору на розподіл природного газу №01-57/15-Н від 25.06.2015 (із змінами до нього) сторонами спору щомісячно складались та підписувались акти наданих послуг з розподілу природного газу, відповідно до яких загальний обсяг розподіленого природного газу населенню за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 складає 361823,561 тис. куб. м.
Суд встановив, що сторонами не долучено до матеріалів справи актів наданих послуг з розподілу природного газу за період січень - жовтень 2020. Із наданої позивачем до матеріалів справи інформації щодо обсягів спожитого природного газу, які були надані оператором ГРМ, вбачається, що загальний обсяг розподіленого природного газу за вищевказаний період складає 225531,342 тис. куб. м.
Встановлено, що з метою виконання Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 року та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №792 від 30.09.2015 року «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ», між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» були укладені Договори на купівлю-продаж природного газу.
Так, між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» (покупцем) були укладені Договори купівлі-продажу №17-408-Н від 27.09.2017 року та №18-508-Н від 05.11.2018 року, за змістом п. 1.2., яких визначено, що природний газ, що передається за Договорами використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.
Приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі. Покупець зобов`язується подати не пізніше 08 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його ціна та фактична вартість (п. 3.2., 3.3. Договорів купівлі-продажу природного газу).
Як вбачається із долучених позивачем до матеріалів справи актів приймання-передачі природного газу за вищезазначеними Договорами купівлі-продажу природного газу, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» прийняло у період вересень - жовтень 2018 року за: Договором №17-408-Н від 27.09.2017 року - 19109,055 тис. куб. м. природного газу; за період листопад 2018 року - липень 2020 року за Договором №18-508-Н від 05.11.2018 - 434 954,622 тис. куб. м. природного газу.
При формуванні актів приймання-передачі природного газу між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» позивач використав ті обсяги спожитого природного газу побутовими споживачами, які формує та надає Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз».
За доводами позовної заяви, за результатами вибіркових звірок (перевірок) позивачем встановлено факт невідповідності обсягів спожитого газу, отриманих від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», та даних фактичних показників приладів, встановлених у домоволодіннях окремих побутових споживачів Закарпатської області, та інформації про покази лічильників, які надаються споживачами, що стало підставою звернення до суду із позовними вимогами про визнання неправомірними дій відповідача щодо надання, починаючи з 01.09.2018, недостовірних об`ємів газу, спожитих побутовими споживачами; зобов`язання надати достовірну інформацію щодо обсягів фактично спожитого природного газу побутовими споживачами, починаючи з 01.09.2018.
В ході розгляду справи ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.02.2021 року у справі №907/769/20 призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:
- Чи підтверджується документально об`єм розподіленого відповідачем АТ «Закарпатгаз» природного газу побутовим споживачам постачальника ТзОВ «Закарпатгаз Збут» за період з 01.09.2018 по 01.10.2020 та в яких обсягах помісячно?
- Чи підтверджується документально застосування відповідачем норм споживання природного газу для побутових споживачів, у яких відсутній облік природного газу із застосуванням засобів вимірювальної техніки, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 №619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування»; постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 №63; постановою Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019? Якщо так, то в яких обсягах помісячно за період з 01.09.2018 по 31.10.2020?
Ухвала суду від 19.02.2021 року експертною установою залишена без виконання через неоплату сторонами вартості призначеної судової експертизи.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області суду від 02.12.2021 року у даній справі повторно призначено судово-економічну експертизу, за результатами якої надано висновок експерта №38601/21-71/12319-12327/22-71 від 25.05.2022 року у справі №907/769/20. 
Експертизою встановлено:
1. За результатами дослідження в межах наданих документів та компетенції експерта-економіста, документально підтверджуються об`єм розподіленого відповідачем АТ «Закарпатгаз» природного газу побутовим споживачам постачальника ТзОВ «Закарпатгаз збут» за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 у розмірі 363492,71981 тис.м3 на загальну суму 310350084,09 грн (у т. ч. ПДВ 51725014,02 грн), у тому числі: населенню: у розмірі 361823,39054 тис.м3 на загальну суму 308924810,81 грн (у т. ч. ПДВ 51487468,47 грн); релігійним організаціям - у розмірі 1669,32927 тис.м3 на загальну суму 1425273,28 грн (у т. ч. ПДВ 237545,55 грн (деталізація обсягів помісячно наведена у Додатку № 1 до висновку експерта).
Документально підтвердити об`єм розподіленого відповідачем АТ «Закарпатгаз» природного газу побутовим споживачам постачальника ТзОВ «Закарпатгаз Збут» за період з 01.01.2020 по 01.10.2020 не видається за можливе з причини ненадання договірної, первинної, облікової та іншої підтверджуючої документації за вказаний період.
2. За результатами дослідження в межах наданих документів та компетенції експерта-економіста, документально підтвердити застосування відповідачем - Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» норм споживання природного газу для побутових споживачів, у яких відсутній облік природного газу із застосуванням засобів вимірювальної техніки, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 №619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газовик лічильників» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування»; постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 №63; постановою Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019, та в яких обсягах за період з 01.09.2018 по 31.10.2020 помісячно, не видається за можливе.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.08.2022 року у даній справі призначено додаткову судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання:
- Чи підтверджуються документально розбіжність між даними Оператора ГРМ про фактичні обсяги споживання природного газу побутовими споживачами з даними про обсяги споживання природного газу побутовими споживачами, зазначеними у тому числі на інформаційній платформі оператора ГТС, за період з 01.08.2018 по 31.10.2020?
- Чи підтверджується документально здійснення Оператором ГРМ коригування обсягів фактичного споживання природного газу побутовими споживачами, у зв`язку зі зміною як норм споживання, так і перерозподілом місячних об`ємів споживання у побутових споживачів на підставі наданих ними фактичних показників лічильників газу за період з 01.08.2018 по 31.10.2020?
- Чи відображені такі коригування в даних, що надавались Оператором ГРМ до Інформаційної платформи Оператора ГТС та актах наданих послуг з розподілу природного газу за період з 01.08.2018 по 31.10.2020?
- Чи здійснювались Оператором ГРМ коригування, зменшення та/або перерахунки розподілених відповідно до норм споживання об`ємів природного газу у разі відсутності лічильників природного газу відповідно до змін норм споживання, що діяли у період з 01.08.2018 по 31.10.2020?
- Яка розбіжність між розподіленим Відповідачем об`ємом природного газу побутовим споживачам у яких відсутній облік природного газу із застосуванням засобів вимірювальної техніки та виставленими до оплати таким побутовим споживачам обсягам природного газу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 №619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування»; постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 63; постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019, які діяли у період з 01.08.2018 по 31.10.2020?
За результатами проведення призначеної у даній справі ухвалою суду від 11.08.2022 року додаткової судово-економічної експертизи надано висновок експерта №3071/22-26 від 13.03.2024 року про те, що:
1. Розбіжність між даними Оператора ГРМ про фактичні обсяги споживання природного газу побутовими споживачами з даними про обсяги споживання природного газу побутовими споживачами, зазначеними, у тому числі на інформаційній платформі оператора ГТС, за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 документально підтверджуються.
Підтвердити чи спростувати розбіжність між даними Оператора ГРМ про фактичні обсяги споживання природного газу побутовими споживачами з даними про обсяги споживання природного газу побутовими споживачами, зазначеними у тому числі на інформаційній платформі оператора ГТС, за період з 01.01.2020 по 31.10.2020 не видається за можливе, у зв`язку з відсутністю актів надання послуг з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 31.10.2020.
Згідно Розрахунку розбіжностей між даними про фактичні обсяги споживання природного газу побутовими споживачами у розрізі ЕІС-кодів, зазначеними на інформаційній платформі Оператора ГРМ (електронний документ на оптичному диску CD-R, серія 067410912064930), наданого ТзОВ «Закарпатгаз Збут», розбіжність виникла у зв`язку з приведенням об`ємів газу до стандартних умов, за період з 01.08.2018 року по 31.10.2020 року і становить 21037234,996 куб.м.
2. Згідно витягу з автоматизованої білінгової системи втрат природного газу по побутовим лічильникам за умови приведення до стандартних умов та втрат природного газу, наданої АТ «Закарпатгаз», з вересня 2018 року по жовтень 2020 року, оператор ГРМ здійснював коригування обсягів фактичного споживання природного газу побутовими споживачами, у зв`язку зі зміною норм споживання, планових місячних об`ємів споживання у побутових споживачів, наданих показників лічильників газу побутовими споживачами за період з 01.08.2018 по 31.10.2020.
Однак, у зв`язку з відсутністю детальних даних з інформаційної платформи, підтвердити документально здійснення оператором ГРМ коригування обсягів фактичного споживання природного газу побутовими споживачами, у зв`язку зі зміною норм споживання, планових місячник об`ємів споживання у побутових споживачів, наданих показників лічильників газу побутовими споживачами за період з 01.08 2018 по 31.10.2020, не видається за можливе.
3. Відповісти на питання «Чи відображені такі коригування в даних, що надавались оператором ГРМ до інформаційної платформи оператора ГРМ» не видається за можливе, у зв`язку з відсутністю детальних даних з інформаційної платформи за період з 01.08 2018 по 31.10.2020.
Коригування обсягів споживання природного газу, у зв`язку з невідповідністю норм споживання, розбіжністю між стандартними та робочими умовами, включені в акти наданих послуг з розподілу природного газу за період з 01.09.2018 по 31.12.2019.
4. Підтвердити чи спростувати здійснення Оператором ГРМ коригування, зменшення та/або перерахунки розподіленого відповідно до норм споживання об`ємів природного газу у разі відсутності лічильників відповідно до змін норм споживання, що діяли у період з 01.09.2018 по 31.10.2020, не видається за можливе.
Згідно Інформації ТзОВ «Закарпатгаз Збут» щодо обсягу розподіленого природного газу побутовим споживачам, у яких відсутній облік природного газу із застосуванням засобів вимірювальної техніки (лічильників) за період з 01.09.2018 по 31.10.2020, розбіжність обсягів із затвердженням постанов №63 та №143 про встановлення занижених норм споживання газу для побутових споживачів без лічильників становить 4988,64 куб. м.
5. За результатами дослідження в межах наданих документів, встановити, яка розбіжність між розподіленим відповідачем об`ємом природного газу побутовим споживачам, у яких відсутній облік природного газу із застосуванням засобів вимірювальної техніки та виставленими до оплати таким побутовим споживачам обсягам природного газу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 №619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування; постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019, які діяли у період з 01.08.2018 по 31.10.2020, не видається за можливе.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відносини між газопостачальними організаціями, споживачами природного газу та Оператором ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1382/27827 (далі - Правила), а також Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824 (далі - Кодекс ГРМ).
Згідно пункту 2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
За змістом пункту 23 розділу III Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.
Поряд з тим, механізм визначення фактичних обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами та порядок комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, по об`єкту споживача, визначений Кодексом ГРМ.
У відповідності до пункту 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. У разі встановлення лічильника газу у комунальній квартирі об`єм споживання природного газу розраховується відповідно до кількості мешканців квартири та займаної ними площі.
Положеннями пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ встановлено, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.
Відповідно до пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
У цій справі ТзОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до АТ «Закарпатгаз», в якому заявило такі вимоги: - визнати неправомірними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» щодо надання, починаючи з 01.09.2018 року, недостовірних об`ємів газу, спожитих побутовими споживачами; - зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» надати ТзОВ «Закарпатгаз Збут» достовірну інформацію щодо обсягів природного газу про фактично спожитий газ побутовими споживачами, починаючи з 01.09.2018 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами укладено Договір на розподіл природного газу №01-57-15-Н від 25.06.2015 року. Позивач заявляє про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, як оператором ГРМ, щодо обліку газу та порушення прав позивача як постачальника природного газу.
За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За положеннями частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно із частиною 1, 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Отже, предметом позову як певної матеріально-правової вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є фактично спосіб захисту цього права чи інтересу.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.
Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Додатково в контексті обраного способу захисту, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Ефективність позовної вимоги має оцінюватися з огляду на обставини справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, відповідати встановленим обставинам.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Отже ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Місцевий господарський суд, дослідивши зміст заявлених у справі № 907/769/20 позовних вимог на предмет належності обраного позивачем способу захисту, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що заявлений у справі позов фактично містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту передання недостовірних об`ємів газу, та не стосується захисту права цивільного.
Покликаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі №905/1926/16, суд правильно зазначив у рішенні, що вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, позаяк до повноважень суду не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.
У свою чергу, захист майнового чи немайнового права, або законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.
Проаналізувавши предмет позовних вимог та підстави поданого позову, оскаржуване рішення, доводи апеляційної скарги та враховуючи вищенаведені мотиви щодо предмета позову і способу захисту прав, що відповідає усталеній судовій практиці Верховного Суду, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що заявлені позивачем у цій справі вимоги не можуть бути предметом самостійного розгляду в окремій справі, оскільки встановлення таких обставин, як правомірність та правильність здійсненого відповідачем передання об`ємів природного газу, може бути предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право, в тому числі про стягнення плати за поставлений газ чи про припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення - у випадку припинення надання послуг, тощо.
Колегія суддів погоджується з мотивами, наведеними в оскаржуваному рішенні про те, що заявляючи вимогу про зобов`язання відповідача надати достовірну інформацію щодо обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами, позивач не конкретизував інформації щодо таких достовірних показників, вимога ґрунтується на припущеннях, з огляду на що є безпідставною. 
Також апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, шо сама по собі вимога позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо надання недостовірних об`ємів газу та про зобов`язання надати достовірну інформацію щодо обсягів, які ймовірно існують, не є належним способом захисту прав, оскільки містить лише припущення позивача щодо події в майбутньому. 
При цьому, суд правильно звернув увагу на те, що вся документація, складена в ході та за результатами виконання Договору на розподіл природного газу №01-57/15-Н і додаткових угод до нього підписана сторонами без зауважень, а сам Договір припинив свою дію.
Таким чином, аргументи скаржника про те, що рішення суду прийняте з порушенням пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ, є безпідставними і необґрунтованими. 
Згідно із частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За положеннями частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За наслідками апеляційного перегляду колегія суддів констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2026 року у справі №907/769/20.
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Відповідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне, обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення – без змін.

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» б/н від 08.04.2026 року (вх. № 01-05/1075/26 від 09.04.2026 року) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2026 року у справі №907/769/20 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.
Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Р.В. Міліціанов

Суддя І.Ю. Панова