Справа № 752/30967/21 
Провадження № 2-др/752/132/26 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
Іменем України

21 липня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді - Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, заяву представника позивача ОСОБА_1 - Ступак Тетяни Олексіївни , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в:

До суду звернувся адвокат Ступак Т.О., в інтересах ОСОБА_1 , із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.
В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 21 квітня 2021 року суму боргу в розмірі еквівалентній 12 000,00 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення, 3 % річних в розмірі еквівалентному 264,33 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення, штраф в розмірі еквівалентному 4 000,00 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 5 190,68 грн.
У перших заявах по суті, а саме: відповіді на відзив та заяві про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог) від 18 серпня 2025 року було заявлено орієнтовний розрахунок судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, на підтвердження яких були надані документи, а саме копія Договору про надання правдивої допомоги, копія Додаткової угоди, опис робіт, ордер.
Також повідомляє, що під час судового розгляду представником позивача було заявлено про намір подати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, пояснивши що оскільки кількість судових засідань та документів була більша ніж очікувалась, відповідно і вартість послуг наданих адвокатом збільшилась.
За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У зв`язку із наведеним, сторони в судове засідання не викликались.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 21 квітня 2021 року суму боргу в розмірі еквівалентній 12 000,00 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення, 3 % річних в розмірі еквівалентному 264,33 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення, штраф в розмірі еквівалентному 4 000,00 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 5 190,68 грн.
Питання стягнення вартості витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. 
Встановлено, що стороною позивача у заявах по суті, а саме: відповіді на відзив та заяві про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог) від 18 серпня 2025 року було заявлено орієнтовний розрахунок судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу у розмірі у 25 000 грн. 
Представник позивача повідомляє, що первісно орієнтовний заявлений розмір правничої допомоги було визначено у 25 000 грн виходячи з очікуваної участі адвоката в одному судовому засіданні та середнього обсягу підготовчої роботи. Однак у ході розгляду справи її складність зросла, відбулося більша кількість судових засідань, опонент неодноразово подавав нові клопотання, заяви про відкладення розгляду справи, що потребувало додаткової підготовки адвоката, підготовки заперечень, правових аналізів і додаткових пояснень. У зв`язку з цим, зокрема що у процесі нового розгляду справи фактичний обсяг наданої правничої допомоги перевищив прогнозований, фактичні витрати на правничу допомогу збільшилися та у відповідності до сталої судової практики та домовленостей між позивачем та його представником, становлять 7-10% від суми стягнення, а саме 50 000,00 грн.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19.
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 також судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Як вбачається з наданих стороною позивача доказів, 26 вересня 2022 року між адвокатом Ступак Т.О. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № 26-09-2022. 
Відповідно до пункта 3.2. договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами, шляхом підписання додаткових угод. Клієнт сплачує гонорар у триденний строк з моменту отримання рахунку-фактури (3.8. договору).
13 серпня 2025 року між адвокатом Ступак Т.О. та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги на підставі договору про надання правничої № 26-09-2022.
Пунктом 1. додаткової угоди сторони домовились про те, що у відповідності до умов Договору про надання правової №26-09-2022 від 26 вересня 2022 року загальна вартість послуг Адвоката за розгляд справи № 752/30967/21 в суді першої інстанції (за новим розглядом), в тому числі складання, оформлення та подання процесуальних зав, складає 25 000,00 грн.
13 червня 2026 року між адвокатом Ступак Т.О. та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги на підставі договору про надання правничої № 26-09-2022.
Пунктом 1. додаткової угоди сторони домовились про те, що у відповідності до умов Договору про надання правової №26-09-2022 від 26 вересня 2022 року загальна вартість послуг Адвоката за розгляд справи № 752/30967/21 в суді першої інстанції (за новим розглядом), в тому числі складання, оформлення та подання процесуальних зав, складає 7-10% від суми стягнення, а саме 50 000,00 грн.
Згідно з пунктом 3. остаточний розрахунок проводиться по факту отримання рішення суду, яке набрало законної сили.
13 червня 2026 року позивач ОСОБА_4 та адвокат Ступак Т.О. підписали акт приймання-передачі виконаних робіт, у якому узгодили вартість професійної правничої допомоги у сумі 50 000,00 грн.
У детальному описі робіт (наданих послуг) адвокатом наведений перелік послуг загальною тривалістю 36 годин.
Відповідно до рахунку-фактури від 13 червня 2026 року вартість послуг з надання правничої допомоги за договором № 2609-2022 від 26 вересня 2022 року становить 50 000,00 грн.
Виходячи з вищенаведеного, станом на дату подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, строк оплати наданої професійної правничої допомоги не настав.
Визначаючись із розміром судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Однак, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року в справі № 712/4126/22.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема опису вкладення до листа від 16 червня 2026 року відповідачу ОСОБА_3 позивачем направлялась копія заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками, проте правом доводити неспівмірність заявлених до відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу відповідач ОСОБА_1 не скористався, тобто реалізував відповідне процесуальне право на власний розсуд.
В зв`язку з цим, у суду відсутні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи, у сумі 50 000,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 15, 133-134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Ступак Тетяни Олексіївни , про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 752/30967/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
 
Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Суддя         А.В. Слободянюк