номер провадження справи 9/48/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2026 Справа № 908/920/25
м.Запоріжжя 

За позовом: Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі
позивача-1: Запорізької обласної державної адміністрації,
позивача-2: Департаменту культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації
до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області,
відповідача-2: Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області,
відповідача-3: Селянського (фермерського) господарства «МИР-99»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-3: Приватне акціонерне товариство «Сонячне 2007»
про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П. 

За участю представників:
прокурор: Жукова І.О.;
від позивача-1: Левіт А.Р.;
від позивача-2: не з`явився;
від відповідача-1: Гайдаржийський В.С. (в режимі відеоконференції);
від відповідача-2: Литвиненко Ж.М.;
від відповідача-3: не з`явився;
від третьої особи (ДСУ з питань геодезії, картографії та кадастру): не з`явився;
від третьої особи (ПрАТ «Сонячне 2007»): не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури, подана в порядку ст. 53 ГПК України, в інтересах держави в особі позивачів: 1. Запорізької обласної державної адміністрації, 2. Департаменту культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації до відповідачів: 1. Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, 2. Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, 3. Селянського (фермерського) господарства «МИР-99» з вимогами про:
1) визнання незаконним і скасування Наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 22.12.2018 № 8-2315/15-18-СГ в частині передачі Широківській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність земельної ділянки площею 65 га з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055;
2) визнання недійсними договору оренди землі від 06.11.2000, укладеного між Сонячною сільською радою та СФГ «МИР-99», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. 06.11.2000 за № 4762 разом із договором про зміни і доповнення до договору оренди земельної ділянки, укладеним між Широківською сільською радою та СФГ «МИР-99», посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. за № 2284 від 02.12.2019, та додатковою угодою до договору оренди землі від 01.11.2019 №3, які є його невід`ємними частинами;
3) визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 площею 65 га у Державному земельному кадастрі.
4) скасування державної реєстрації права власності територіальної громади сіл і селищ в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, на земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 площею 65 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1710040223221) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи;
5) зобов`язання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області повернути державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 706,5 кв.м, на якій розміщено курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210, зазначений в обліковій картці об`єкта культурної спадщини від 30.10.2013, межі якого визначено у планово-картографічних матеріалах, складених 13.02.2025 сертифікованим інженером-геодезистом ФОП Боклагом В.В., що знаходиться в межах ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055.
Ухвалою суду від 14.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/920/25, присвоєний номер провадження 9/48/25; залучено до участі у справі: третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-3 – Приватне акціонерне товариство «Сонячне 2007» та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 – Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/920/25 на тридцять днів, підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 26.06.2025 провадження у справі № 908/920/25 було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах по справі № 922/264/24 Великою Палатою Верховного Суду. Ухвалою суду від 14.04.2026 провадження у справі № 908/920/25 поновлено, постановлено про продовження підготовчого засідання. Ухвалою суду від 21.05.2026 закрито підготовче провадження у справі № 908/920/25 та призначено справу до розгляду по суті на 11.06.2026. У судовому засіданні 11.06.2026 оголошено перерву до 30.06.2026, потім – до 08.07.2026, про що постановлено відповідні ухвали.
У судове засідання 08.07.2026 Департамент культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації (позивач-2), Селянське (фермерське) господарство «МИР-99» (відповідач-3) та Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру і Приватне акціонерне товариство «Сонячне 2007» (треті особи у справі) не з`явились. 
Позивач-2 та третя особа (Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру) у поданих раніше заявах та поясненнях просили здійснювати розгляд справи без їх участі. 
Відповідач-3 та третя особа – ПрАТ Сонячне 2007 про причини неявки суду не повідомили. Про розгляд справи, дату, час та місце судових засідань були повідомлені належним чином.
Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. 
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, за відсутністю позивача-2, відповідача-3 та третіх осіб, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 
У судовому засіданні 08.07.2026 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
Прокурор підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, яка надійшла до суду 19.05.2026 та була прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі суду від 21.05.2026. 
Так, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, предметом розгляду у даній справі є позовні вимоги про:
1) визнання незаконним і скасування Наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 22.12.2018 № 8-2315/15-18-СГ в частині передачі Широківській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність земельної ділянки площею 65 га з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055;
2) визнання недійсними договору оренди землі від 06.11.2000, укладеного між Сонячною сільською радою та СФГ «МИР-99», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. 06.11.2000 за № 4762 разом із договором про зміни і доповнення до договору оренди земельної ділянки, укладеним між Широківською сільською радою та СФГ «МИР-99», посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. за № 2284 від 02.12.2019, та додатковою угодою до договору оренди землі від 01.11.2019 № 3, які є його невід`ємними частинами;
3) визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 площею 65 га у Державному земельному кадастрі.
4) скасування державної реєстрації права власності територіальної громади сіл і селищ в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, на земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 площею 65 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1710040223221) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи;
5) зобов`язання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області повернути державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:06:001:1440 площею 0,0707 га, на якій розміщено курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210, зазначений в обліковій картці об`єкта культурної спадщини від 30.10.2013.
В обґрунтування заявлених вимог прокурором, зокрема, зазначено, що Запорізькою обласною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено порушення інтересів держави під час розпорядження землями державної форми власності, а саме: земельною ділянкою, на якій розташований курган № 3 курганного могильника, охоронний номер 2210, і яка належить до категорії земель історико-культурного призначення та є державною власністю. Такі землі є землями історико-культурного призначення увесь час існування на них пам`ятки, а віднесення їх державними органами чи органами місцевого самоврядування до іншої категорії земель не змінює їхнього статусу. Відчуження з державної власності земельної ділянки, на якій розташовані пам`ятки археології, фактично унеможливлює здійснення державою права користування та розпорядження цими пам`ятками археології, у зв`язку з невіддільністю пам`ятки археології від земельної ділянки, на якій вона розташована. Зазначене зумовлює неможливість вибуття із державної власності земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології. Враховуючи особливості правового регулювання статусу земель, на яких розміщено пам`ятки археології, ефективним способом у спірних правовідносинах є заявлення негаторного позову, який сприятиме поновленню порушених прав і законних інтересів держави. Просив задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області повернути державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:06:001:1440 площею 0,0707 га, на якій розміщено курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210, зазначений в обліковій картці об`єкта культурної спадщини від 30.10.2013; провадження у справі в частині пунктів 1, 2, 3 та 4 первісних позовних вимог про визнання незаконним наказу, визнання недійсним договору оренди землі, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки та права оренди закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору; стягнути з Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь Запорізької обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати по залученню спеціаліста при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 1650,00 грн; провернути Запорізькій обласній прокуратурі судовий збір у розмірі 9689,60 грн.
Представник Запорізької обласної державної адміністрації підтримав позовні вимоги прокурора. У письмових поясненнях позивачем-1, зокрема, зазначено, що право на реалізацію усіх правомочностей щодо земельної ділянки, на якій розміщено пам`ятку археології - курган № 3 курганного могильника, охоронний номер 2210, а саме: користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом зобов`язання Широківської сільської ради повернути її у власність держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Зауважив, що на сьогодні у Запорізької обласної державної адміністрації відсутні правові підстави для прийняття новоствореної земельної ділянки у державну власність без зміни її цільового призначення. 
24.06.2026 до суду від Департаменту культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації (позивач-2) надійшла заява про розгляд справи без участі представника Департаменту культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації, з додатковими поясненнями у справі, в яких зазначено, що вимоги Запорізької обласної прокуратури Департамент культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації підтримує в повному обсязі. 
Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області (відповідач-1) щодо заявлених позовних вимог, зокрема, зазначено, що у правовідносинах, які є предметом судового розгляду по справі, відповідач-1 діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На видання оскаржуваного наказу від 22.12.2018 №8-2315/15-18-СГ, яким, серед іншого, передано земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 у комунальну власність, відповідач-1 мав обсяг необхідних повноважень та діяв відповідно до законодавчо встановленого порядку. Відомості про обмеження у використанні зазначеної земельної ділянки до Державного земельного кадастру не вносились. Просив відмовити у задоволенні позову в частині заявлених до відповідача-1 вимог. 
Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області (відповідач-2) порти заявлених позовних вимог заперечила, зазначивши, зокрема, про наступне. Необхідність у скасуванні державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055, площею 65 га, у Державному земельному кадастрі та права власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відпала через її припинення; договір оренди зазнав змін, порушення закону усунуті, тож порушені інтереси держави в цій частині поновлено, а предмет спору у відповідній частині вимог відсутній. Земельна ділянка, на якій розміщено курган та на яку поширюється дія обмеження, площею 0,0707 гектарів, виключена з договору оренди. Сільська рада звернулася до Запорізької обласної державної адміністрації із заявою про прийняття земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:06:001:1440, площею 0,0707 га, на якій розміщено курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210. Згідно з даними, які містяться у Державному земельному кадастрі, цільове призначення земельної ділянки - «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 01.01». Зазначені відомості про цільове призначення спірної земельної ділянки не впливають на правовий режим ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення. Відповідач-2 наполягає на відсутності факту його ухилення від повернення вказаної земельної ділянки або невжиття заходів для її повернення. Вважає, що для забезпечення державі реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки необхідно усунути перешкоди в користуванні нею, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, відомості про які містяться у Державному земельному кадастрі. Скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:06:001:1440, площею 0,0707 га, на якій розміщено курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210, зазначений в обліковій картці об`єкта культурної спадщини від 30.10.2013, є ефективним способом захисту порушених прав держави, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельної ділянки. Позовна вимога до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про зобов`язання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області повернути державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:06:001:1440, площею 0,0707 га, на якій розміщено курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210, зазначений в обліковій картці об`єкта культурної спадщини від 30.10.2013, вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, зазначив про недоведеність та відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі позивача-2. Стосовно судових витрат, зокрема, вказано, що позивачі не вчиняли дій щодо досудового вирішення спору та не вчиняють дій щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи; належного обґрунтування необхідності понесених витрат на сплату витрат по залученню спеціаліста при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 1650 грн, під час подання заяви про зміну предмету позов, прокурором не надано. Крім того, вимоги прокурора ґрунтуються на інших доказах, наданих як прокурором, так і відповідачем-2. Просив врахувати під час розподілу судових витрат вимоги ч.ч. 5,9 статті 129 ГПК України та покласти їх на позивачів, стосовно судового збору – здійснити розподіл згідно з законом. 
Позиція Селянського (фермерського) господарства «МИР-99» (відповідач-3) у справі викладена у поданому ним відзиві (надійшов до суду 12.05.2025), в якому відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що вважає його незаконним, необґрунтованим як в частині вимог до відповідача-3 щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, так і в цілому; вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема, відповідачем-3 вказано, що земельна ділянка площею 65,00 га на момент передачі її в оренду була віднесена до земель сільськогосподарського призначення і до неї не могли застосуватися вимоги законодавства щодо земель історико-культурного призначення; на момент укладення договору оренди земельної ділянки сторонами були дотримані всі норми чинного на той час законодавства та досягнуто згоди за всіма істотними умовами договору, наявність яких була передбачена чинним на той час законодавством. Просив відмовити у задоволенні позову.
У письмовому поясненні Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, яке надійшло до суду 01.05.2025 та було прийнято судом до розгляду (ухвала суду від 13.05.2025), третьою особою викладені пояснення щодо позову та відзиву Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Також у поясненні викладено клопотання про розгляд справи без участі її представника. 
ПрАТ «Сонячне 2007» (третя особа у справі) письмове пояснення щодо позову або відзиву не надала. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача-1, відповідачів -1, -2, суд

УСТАНОВИВ:

До паспорту «Пам`ятники історії та культури СРСР», складений Міністерством культури СРСР (Українська РСР) 28.09.1984 за № І.3.2210-2.8.7, та облікової картки до нього (т. 1, арк.с. 85-88) внесені наступні дані: курганний могильник (типологічна належність: пам`ятник археології), виникнення якого датовано ІV тис. до н.е. – І пол. ІІ тис. до н.е, адреса (місцезнаходження) пам`ятника: Запорізька область, Запорізький район, с. Петрівське, Сонячної с/р, за 4 км на північний схід від околиці села, за 0,5 км на північ від північно-західної околиці м. Запоріжжя, являє собою поховальний пам`ятник померлим, складається із 2 насипів, витягнутих по лінії схід-захід, відстань між ними 150 м. Перший курган висотою 1,7 м, діаметром 38м, другий курган має висоту 1,9 м, діаметром 42 м. Насипи напівсферичної форми, коловидні в плані. Розорюються. 
Рішенням виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів №434 від 26 листопада 1985 року (т.1, арк.с. 59) був затверджений додатковий список пам`ятників історії та культури місцевого значення, які підлягають до прийняття на державний облік (Додаток №2 до рішення), а саме: курганний могильник ІV тис. до н.е. – І пол. ІІ тис. до н.е.; обліковий номер пам`ятника 2210, місцезнаходження: м. Запоріжжя. Ленінський район, в 0,5 км до півночі від північно-західної околиці міста, який згідно з описом складається з двох земельних насипів висотою 1,7 м та 1,9 м, діаметром 38 м. та 42м.
В обліковій картці об`єкта культурної спадщини – Курган 3 курганного могильника (вид: археологічний, тип: комплекс, категорія: місцевого значення), дата складання облікової картки - 30.10.2013 (арк.с. 106-107), міститься опис об`єкта, його розташування, характеристики, зокрема вказано: курган займає третє з північного сходу положення в північно-східній групі курганного могильника № 2210, який складається з дванадцяти курганів; курган являє собою насип круглої в плані та сегментноподібної у перетині форми; координати кургану 3: 47о51'905''Пн. 34о59'231'' C.; висота – 1,5 м, діаметр – 30 м, площа – 706,50 м.кв. Насип задернований. 
У складеному 15.03.2017 Міністерством культури України паспорті об`єкта культурної спадщини – Курганного могильника, охоронний номер пам`ятки № 2210, який взято на державний облік вказаним вище рішенням № 434 від 26.11.1985, зокрема, зазначено, що у 1985 році було виявлено курганний могильник із 2 насипів, а під час інвентаризації 2013 року додатково виявлені ще десять насипів, які утворюють курганний могильник з раніше облікованим, та входять до його складу як кургани №№ 2, 4-12. У паспорті визначені відомості про сучасний стан об`єкта (курганів №№ 1-12), з посиланням, в тому числі, на Акт технічного стану об`єкта культурної спадщини № 137 від 11.07.2016, наведений докладний опис об`єктів. Додатками до паспорта об`єкта культурної спадщини є графічні матеріали з фотофіксацією. Складено оновлену облікову картку об`єкта культурної спадщини (т. 1, арк.с. 89-101). 
У вказаному паспорті зазначено, що курганний могильник, охоронний номер 2210, розташовано на високому правому березі р.Дніпро, між балкою Партизанською на півночі та балкою Канцерівською на півдні. Зазначено координати курганів №№ 1-12, що входять до могильника, у системі WGS-84. Також паспорт містить карту розташування та план курганного могильника, охоронний номер 2210, з прив`язками до місцевості. 
Рішенням Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області № 15 від 13.07.2000 «Про надання земельних ділянок в оренду для вирощування сільськогосподарських культур» було надано згоду на виділення земельних ділянок в оренду із земель запасу Сонячної сільської ради, зокрема, Фермерському господарству «МИР-99» - 65 га ріллі (т. 1, арк.с. 141 зі зворотного боку). 
06 листопада 2000 року між Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області (Орендодавець) та Селянським (фермерським) господарством «МИР-99» (Орендар, відповідач-3 у даній справі) на підставі вищезазначеного рішення був укладений Договір оренди земельної ділянки, за яким було передано в оренду земельну ділянку виділену в натурі (на місцевості) площею 65 га ріллі для сільськогосподарського використання та вирощування сільськогосподарських культур (розділ 1, п.п 2.1 Договору). Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М., реєстр. № 4762, та зареєстровано в Запорізькому районному відділі земельних ресурсів, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 27.11.2000 № 01 (т.1, арк.с. 127-129).
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2301075862014, сформованого 09.09.2014 (т. 1, арк.с. 173-174), здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 сільськогосподарського призначення, площею 65 га, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), ТОВ «Власні Землі»; форма власності – державна власність (дата державної реєстрації 27.11.2000); орган який зареєстрував земельні ділянку – Сонячна сільська рада Запорізького району. У Витязі вказано, що відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, - не зареєстровані. 
Рішенням Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 01.03.2018 № 5 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області» (т. 1, арк.с. 149), відповідно до ст.ст. 151, 117, 122 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60 «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» вирішено звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з клопотанням про передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 4000 га, які розташовані за межами населених пунктів Широківської сільської ради (об`єднаної територіальної громади) Запорізького району Запорізької області.
Згідно з Наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 22.12.2018 № 8-2315/15-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» (т.1, арк.с 125), розглянувши клопотання Широківської сільської ради від 02.05.2018 № 01-48/1198, наказано передати Широківській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2037,0838 га, згідно з Додатком. У п. 2 Наказу визначено, що право власності на земельні ділянки, зазначені у Додатку до Наказу, виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У Додатку до Наказу від 22.12.2018, в тому числі, зазначена земельна ділянка кадастровий номер 2322188800:07:002:0055, площею 65 га (п. 14 Додатку); вказано про відсутність обмежень у використанні земельної ділянки згідно з витягом з ДЗК (т. 1, арк.с.126).
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 419002227 від 21.03.2025 (т. 1, арк.с. 144), 27.05.2019 було здійснено державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку кадастровий номер 2322188800:07:002:0055, площею 65,00 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1710040223221) за територіальною громадою сіл і селищ в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.
Додатковою угодою № 3 від 01.11.2019 до Договору оренди землі від 06.11.2000 року № 4762, укладеною Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області (Орендодавець, відповідач-2 у справі), що є правонаступником Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, та С(Ф)Г «МИР-99» (Орендар), у зв`язку зі зміною Орендодавця, зокрема, змінено преамбулу Договору та викладено її в новій редакції; змінено розділ 1 «Предмет договору», за змістом якого визначено, що Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку загальною площею 65,0000 га (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01), яка розташована на території Широківської сільської ради (об`єднаної територіальної громади) за межами населеного пункту. Кадастровий номер земельної ділянки: 2322188800:07:002:0055. Також внесені зміни до розділу 2.3 Договору «Орендна плата» (т.1, арк.с. 133-134). 
Договором про зміни і доповнення до Договору оренди земельної ділянки від 02.12.2019, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М., реєстр. за № 2284, сторонами внесені зміни до п. 2.1 вказаного вище Договору оренди землі та, зокрема, визначено, що Договір укладено на строк 35 років і діє до 27 травня 2034 року.
Також 22.02.2022 року Орендарем – С(Ф)Г «МИР-99» був укладений Договір суборенди землі з Суборендарем – Приватним акціонерним товариством «Сонячне 2007», за яким Орендар передав Суборендарю у строкове платне користування (суборенду) земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055, загальною площею 65,00 га, строком на 7 років.
Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури звернувся до господарського суду з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі №908/920/25. 
В обґрунтування звернення до суду прокурором у позовній заяві, зокрема, зазначено, що Запорізькою обласною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави під час розпорядження землями державної форми власності історико-культурного призначення, а саме: на земельній ділянці з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055, площею 65 га, розташований курган № 3 курганного могильника, охоронний номер 2210; площа земельної ділянки, на якій розміщено пам`ятку археології, складає 706,5 кв.м, що належить до категорії земель історико-культурного призначення та є державною власністю. Звернення прокурора до суд з цим позовом спрямоване як на захист інтересів держави щодо земельної ділянки історико-культурного призначення, так і пам`ятки культурної спадщини. Порушення інтересів держави полягає в неналежній охороні об`єктів культурної спадщини, що обумовлює можливість знищення пам`ятки археології місцевого значення у разі невжиття відповідних заходів захисту інтересів держави прокурором. Уповноваженими органами владних повноважень на захист інтересів держави у спірних правовідносинах одночасно є Запорізька обласна державна адміністрація та Департамент культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації. 
З положень статті 131-1 Конституції України слідує, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
В частинах 1, 3 та 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
За приписами статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Системне тлумачення положень ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах (висновок, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 923/35/19, від 23.07.2020 у справі №925/383/18).
У постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) Верховний Суд зауважив, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
У вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду наведено наступні правові висновки.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 906/982/19.
Позивачами у позовній заяві визначено Запорізьку обласну державну адміністрацію та Департамент культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 13 та ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охорони держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За змістом статей 118, 119 Конституції України, виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують: виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади; реалізацію інших наданих державою повноважень. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю – це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
В ч.ч. 1, 2 ст. 84 Земельного кодексу України, зокрема, визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності на земельні ділянки, відчужені у державну власність відповідно до закону, реалізується органами виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом (ч. 3 ст. 54 Земельного кодексу України).
У преамбулі Закону України «Про охорону культурної спадщини», зокрема, встановлено, що охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Зі змісту ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 6 цього Закону слідує, що до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать, в тому числі, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. До повноважень органів охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, зокрема: здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження.
Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 17.12.2008 № 482 «Про уповноважений орган охорони культурної спадщини в Запорізькій області» (т. 1, арк.с. 179) визначено уповноваженим органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини в Запорізькій області – Управління культури і туризму обласної державної адміністрації.
Згідно з відомостями, що містяться у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, арк.с. 188-191) Департамент культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації, код ЄДРПОУ 0228109 (позивач-2 у даній справі), є правонаступником Управління культури Запорізької обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 0228109).
Зі змісту Положення про Департамент культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням голови обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації від 04.09.2023 № 488 (т.1, арк.с. 238-243), слідує, що Департамент культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації (далі – Департамент) є юридичною особою публічного права, що підпорядковується голові обласної державної адміністрації. Основним із завдань Департаменту є, в тому числі, реалізація державної політики у сфері охорони культурної спадщини; видання розпоряджень та присів щодо охорони пам`яток культурної спадщини місцевого значення. Департамент відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: здійснює організацію виконання Конституції і Законів України, актів Кабінету Міністрів України, інших центральних органів виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини та здійснення контролю за їх реалізацією; забезпечує захист об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; установлює режим використання пам`яток культурної спадщини місцевого значення та затверджує їх зони охорони; здійснює інші функції, що випливають з покладених на нього завдань (п.п. 1, 3, 4 Положення). 
Отже, Запорізька обласна державна адміністрація та Департамент культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації є органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах щодо захисту об`єктів культурної спадщини місцевого значення.
Заступником керівника Запорізької обласної прокуратури листами від 10.01.2025 № 15/1-1351-25 (№15/1-168ВИХ-25, 15/1-167ВИХ-25; т. 1, арк.с. 52-56) було повідомлено Запорізьку обласну державну адміністрацію та Департамент культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації про обставини, що свідчать про можливі порушення вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» та земельного законодавства при формуванні земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055, на якій розташований курган № 3. З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді прокурор просив надати документи та інформацію, в тому числі, повідомити про те, чи будуть вживатись заходи на захист інтересів держави, пред`являтись відповідний позов у разі підтвердження порушень.
Запорізькою обласною військовою адміністрацією у відповідь на вказані вище повідомлення листом від 28.01.2025 № 00577/08-46 було надано документи (в копіях) та повідомлено відомості на запитувану прокурором інформацію, відповідно якої, зокрема, зазначено, що курганний могильник № 2210 включений до Списку пам`яток історії та культури Запорізької області відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», взятий на державний облік як пам`ятка археології (кургани № 1 та № 3); вказано про відсутність у Запорізької обласної державної адміністрації та Департаменту культури, туризму, національностей та релігій облдержадміністрації можливості подання до суду відповідного позову.
У позові прокурором вказано, що у цьому випадку «нездійснення захисту» полягає в тому, що уповноважені суб`єкти владних повноважень – Запорізька обласна державна адміністрація та Департамент культури, туризму, національностей та релігій Запорізької обласної державної адміністрації, за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертаються, незважаючи на очевидний характер порушень та обізнаність про них і, відповідно, наведене є підставою для звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави. 
Також в матеріалах справи міститься адресоване позивачам повідомлення Запорізької обласної прокуратури від 07.04.2026 № 15/1-1351-25, відповідно до якого на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено про звернення до господарського суду з позовом (т. 1, арк.с. 178). 
На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави в особі позивачів.
Дослідивши та оцінивши представлені докази, проаналізувавши фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 1 Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» від 13.07.1978 № 3600-IX (втратив чинність на підставі Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III), пам`ятками історії та культури є споруди, пам`ятні місця і предмети, зв`язані з історичними подіями в житті народу, розвитком суспільства і держави, твори матеріальної і духовної творчості, які становлять історичну, наукову, художню чи іншу культурну цінність. Усі пам`ятки історії та культури, які знаходяться на території Української РСР, охороняються державою.
У пункті 3 Прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III, який набрав чинності 12.07.2000, встановлено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визначаються пам`ятками відповідно до цього Закону.
Археологічні об`єкти культурної спадщини - це рештки життєдіяльності людини (нерухомі об`єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов`язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації (частина друга статті 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).
В статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-III визначено, що пам`ятка культурної спадщини - це об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. 
Як встановлено судом вище, згідно з паспортом «Пам`ятники історії та культури СРСР», складеним Міністерством культури СРСР (Українська РСР) 28.09.1984 за №І.3.2210-2.8.7, та облікової картки до нього (т. 1, арк.с. 85-88), курганний могильник (типологічна належність: пам`ятник археології), який являє собою поховальний пам`ятник померлим, складається із 2 насипів, витягнутих по лінії схід-захід, відстань між ними 150 м. 
Рішенням виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів №434 від 26.11.1985 вищевказаний об`єкт археології у складі двох курганів включений до списків (переліків) пам`ятників історії та культури місцевого значення
Рішенням виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів №434 від 26 листопада 1985 року (т.1, арк.с. 59) був затверджений додатковий список пам`ятників історії та культури місцевого значення, які підлягають до прийняття на державний облік (Додаток №2 до рішення), а саме: курганний могильник ІV тис. до н.е. – І пол. ІІ тис. до н.е.; обліковий номер пам`ятника 2210, місцезнаходження: м. Запоріжжя. Ленінський район, в 0,5 км до півночі від північно-західної околиці міста, який згідно з описом складається з двох земельних насипів висотою 1,7 м та 1,9 м, діаметром 38 м. та 42м.
Дані кургани у паспорті об`єкта культурної спадщини від 15.03.2017 отримали номери № 1 та № 3.
У обліковій картці об`єкта культурної спадщини – Курган 3 курганного могильника (вид: археологічний, тип: комплекс, категорія: місцевого значення, охоронний номер пам`ятки 2210, який взято на державний облік рішенням виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів № 434 від 26.11.1985), дата складання облікової картки - 30.10.2013 (арк.с. 106-107), вказано, зокрема, що курган займає третє з північного сходу положення в північно-східній групі курганного могильника № 2210; координати кургану 3: 47о51'905''Пн. 34о59'231'' C.; висота – 1,5 м, діаметр – 30 м, площа – 706,50 м.кв. 
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру НВ-2301075862014 від 09.09.2014, земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 зареєстровано у Державному земельному кадастрі 27.11.2000, форма власності на землю на момент реєстрації визначалася як державна, цільове призначення - 01.01., землі сільськогосподарського призначення, вид використання – для сільськогосподарського використання та вирощування сільськогосподарських культур. 
В подальшому земельна ділянка площею 65 га з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 була передана в комунальну власність Широківській сільській об`єднаній територіальній громаді Запорізького району Запорізької області відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 22.12.2018 № 8-2315/15-18-СГ. Підставою для видання вказаного Наказу було клопотання Широківської сільської ради від 02.05.2018 № 01-48/1198 (т. 1, арк.с. 148 зі зворотного боку).
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 419002227 від 21.03.2025 (т. 1, арк.с. 144) 27.05.2019 було здійснено державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку кадастровий номер 2322188800:07:002:0055, площею 65 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1710040223221) за територіальною громадою сіл і селищ в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Реєстрацію здійснено, зокрема, на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 22.12.2018 та Наказу про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність № 8-2315/15-18-СГ від 22.12.2018 видавник: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області. 
Земельна ділянка з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 на підставі Договору оренди землі від 06.11.2000, посвідченого 06.11.2020 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. за № 4762 (з подальшими змінами та доповненнями до цього Договору) була передана Орендодавцем – Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області (правонаступником якої є Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області) у користування Орендарю – Селянському (фермерському) господарству «МИР-99».
З метою визначення та підтвердження фактичного розташування об`єкта культурної спадщини – кургану № 3 курганного могильника, охоронний номер 2210, у межах земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055, Запорізька обласна прокуратура звернулась до сертифікованого інженера-землевпорядника Боклаг Валентина Вікторовича, яким було проведено аналіз вихідних даних і виконано комплекс геодезичних робіт з виїздом на місцевість та складено планово-картографічні матеріали з визначенням площі кургану №3, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055, зі складанням координат поворотних точок меж кургану № 3 (т. 1, арк.с. 118-121, 244-247) .
Директором Комунального закладу «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради на запит Запорізької обласної прокуратури був складений Акт візуального обстеження № 2/ао від 13.02.2025 кургану № 3 курганного могильника, охоронний номер 2210, в якому зазначено, що стан об`єкта задовільний; до негативних чинників, що позначаються на долі об`єкта, відноситься ведення сільськогосподарських робіт на навколишній території (т. 1, арк.с. 114, 115).
Згідно зі ст. 2 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-XII (далі – ЗК України від 18.12.1990 № 561-XII), відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на: 1) землі сільськогосподарського призначення; 2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); 3) землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення; 4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; 5) землі лісового фонду; 6) землі водного фонду; 7) землі запасу. Віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення. Переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель. Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.
За змістом ст. 4 ЗК України від 18.12.1990 № 561-XII, у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права державної власності на землю виступають, зокрема, обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності. Не можуть передаватись у колективну та приватну власність, зокрема, землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.
У статті 75 ЗК України від 18.12.1990 № 561-XII встановлено, що до земель історико-культурного призначення належать землі історико-культурних заповідників, меморіальних парків, поховань, археологічних і архітектурних пам`яток та архітектурно-ландшафтних комплексів. На землях історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Для забезпечення режиму історико-культурних заповідників, меморіальних парків, поховань, археологічних і архітектурних пам`яток та архітектурно-ландшафтних комплексів встановлюються охоронні зони з забороною на землях цих зон діяльності, яка шкідливо впливає або може вплинути на забезпечення дотримання режиму земель історико-культурного призначення. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III, який набрав чинності 01.01.2002, до земель історико-культурного призначення належать земельні ділянки, призначені для збереження та обслуговування пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб.
Нерухомий об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності (абзац 4 статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III).
Згідно з класифікацією об`єктів культурної спадщини, визначеною у ст. 2 Закону №1805-III, нерухомі об`єкти культурної спадщини, зокрема: кургани, могильники, відносяться до об`єктів археологічної культурної спадщини та, відповідно, не можуть бути перенесеними на інше місце без втрати своєї цінності.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини» землі, на яких розташовані пам`ятки належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації. 
За змістом ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Усі пам`ятки археології, втому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. У документі, який посвідчує право власності на пам`ятку, обов`язково вказуються категорія пам`ятки, дата і номер рішення про її державну реєстрацію. Землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку.
Зазначеними нормами гарантовано право державної власності на пам`ятки археології. Відчуження з державної власності земельної ділянки, на якій розташовані пам`ятки археології, фактично унеможливлює здійснення державою права користування та розпорядження цими пам`ятками археології, у зв`язку з невіддільністю пам`ятки археології від земельної ділянки, на якій вона розташована.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2024 у справі №927/1206/21 вказано про врахування того, що пам`ятки археології зазвичай знаходяться безпосередньо у глибині земної поверхні, в зв`язку з чим нерозривно пов`язані з земельними ділянками, на яких вони розташовані. Правовий режим земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, не має відрізнятися від правового режиму самої пам`ятки, яка згідно з Законом України «Про охорону культурної спадщини» не може перебувати в приватній чи комунальній власності. Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» гарантовано право державної власності на пам`ятки археології. Відчуження з державної власності земельної ділянки, на якій розташовані пам`ятки археології, фактично унеможливлює здійснення державою права користування та розпорядження цими пам`ятками археології, у зв`язку з невіддільністю пам`ятки археології від земельної ділянки, на якій вона розташована (п.п. 94, 95 Постанови).
Зазначене зумовлює неможливість вибуття із державної власності земельних ділянок, на яких розташовані такі пам`ятки археології, як кургани, курганні могильники. 
З положень ч.ч. 1, 2, 4, 6, 13 ст. 79-1 Земельного Кодексу України слідує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. 
Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок.
Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, зокрема в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок;
У ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що розділ Державного реєстру та реєстраційна справа закриваються, зокрема в разі: 2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна. Закритий розділ Державного реєстру та реєстраційна справа не підлягають поновленню. 
Відповідно до статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та пункту 26 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. 
З матеріалів справи вбачається, що Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області 02.05.2025 року прийнято рішення № 26 «Про поділ земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 та розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок», згідно з яким, зокрема, вирішено: 1. Надати згоду на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 для ведення сільськогосподарського виробництва (код КВЦП 01.01), розташованої на території Широківської сільської територіальної громади Запорізького району Запорізької області (за межами населених пунктів), з метою встановлення місця розташування, об`єкту землеустрою, його меж, розмірів, правового статусу, формування земельної ділянки на якій розміщено об`єкт культурної спадщини – Курганний могильник 2210; 2. Розробити у встановленому законодавством порядку відповідну технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (т. 3, арк.с. 186).
За завданням Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області інженером-землевпорядником ФОП Коцило В.П. було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер 2322188800:07:002:0055, площею 65,00 га, на дві окремі земельні ділянки: ділянка № 1 – 64,9293 га та ділянка № 2 - 0,0707 га кадастровий номер 2322188800:06:001:1440 (т. 3, арк.с. 163-167, 188-208).
Так, згідно з Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3201906232025 від 26.05.2025 (т. 3, арк.с. 203-208), до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 11.06.2025; ФОП Коцило В.П., 25.06.2025 внесено відомості про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 2322188800:06:001:1440, площею 0,0707 га, категорія земель та цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення; 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки – вид обмеження: зона охорони пам`ятки культурної спадщини, підстава: Закон України «Про охорону культурної спадщини». 
Рішенням Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 03.07.2025 № 10 «Про затвердження проекту землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності» (т. 3, арк.с. 210), зокрема, вирішено: 
- затвердити проекти землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності кадастровий номер 2322188800:07:002:0055 (п.1 рішення);
- внести зміни до договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького нотаріального кругу Карташовою М.Т. 06.11.2000 за реєстровим № 4762, зі всіма змінами та доповненнями, укладеного між Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області та Селянським (фермерським) господарством «МИР-99» в частині уточнення площі земельної ділянки (п. 2 рішення); 
- викласти в уточненій редакції абзац 3 п. 1 – Предмет договору в новій редакції, а саме: «в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 2322188800:06:001:1439, площею 64,9293 га, для ведення товарного сільськогосподарського призначення» (п.3 рішення);
- Широківській сільській раді Запорізького району Запорізької області після проведення всіх реєстраційних дій передати земельну ділянку кадастровий номер 2322188800:06:001:1440, площею 0,0707 га, на якій розміщений об`єкт культурної спадщини до Запорізької обласної державної адміністрації, у державну власність; доручено голові сільської ради підписати акт приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер 2322188800:06:001:1440 з комунальної до державної власності (п.п. 6, 7 рішення).
Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області та Селянським (фермерським) господарством «МИР-99» 04.05.2026 укладено Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. 06.11.2000 за № 4762, зі всіма змінами та доповненнями до нього (т.3, арк.с. 209), за змістом якого на підставі рішення Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №10 від 03.07.2025 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності» сторони вирішили внести зміни до договору оренди земельної ділянки та викласти абзац 3 пункту 1 «Предмет договору» в новій редакції: «в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 2322188800:06:001:1439, площею 64,9293 га, для ведення товарного сільськогосподарського призначення». Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. 04.05.2026 та зареєстровано в реєстрі за №1175.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 477713971, сформованої 18.05.2026 (т.4, арк.с. 17-19) до Державного реєстру речових прав 20.04.2026 внесено відомості, зокрема, про:
- зміни речових прав: закриття розділу щодо земельної ділянки 2322188800:07:002:0055, площею 65 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1710040223221) на підставі поділу об`єкта нерухомого майна, рішення № 10 від 03.07.2025, видавник: Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області;
- припинення речових прав (права власності): територіальної громади сіл і селищ в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області на вказану земельну ділянку; 
- погашення іншого речового права (права оренди земельної ділянки 2322188800:07:002:0055) відповідно до договору оренди землі від 06.11.2000 № 4762 змінами, строк дії до 27.05.2034, Орендар - С(Ф)Г «МИР-99», Орендодавець – територіальна громада в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 
Також, згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 477714738 та №477715266, сформованими 18.05.2026 (т. 4, арк.с. 20-22), до Державного реєстру речових прав внесено наступну інформацію:
- державна реєстрація об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3317179023221): земельна ділянка кадастровий 2322188800:06:001:1439, площею номер 64,9293 га , власник – Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області, код ЄДРПОУ 26013402 (відомості внесено до Реєстру 20.04.2026); інформація про зміни іншого речового права – права оренди вказаної земельної ділянки: на підставі договору про щодо внесення змін до договору №1175 від 04.05.2026,Орендар – С(Ф)Г «МИР-99», Орендодавець – територіальна громада в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (відомості внесено до Реєстру 04.05.2026);
- державна реєстрація об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3317208823221): земельна ділянка кадастровий 2322188800:06:001:1440, площею номер 0,0707 га , власник – Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області, код ЄДРПОУ 26013402 (відомості внесено до Реєстру 20.04.2026).
Отже, після внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельна ділянка кадастровий номер 2322188800:07:002:0055, площею 65,0 га, припинила своє існування як об`єкт цивільних прав. До Договору оренди землі від 06.11.2000, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. 06.11.2000 за № 4762 (зі змінами та доповненнями до нього) внесені відповідні зміни щодо предмета договору та змінено об`єкт оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:06:001:1439, площею 64,9293 га.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
У постанові Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20, викладені такі висновки: «Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи…». «Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення…». «Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб…». «Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання…». «Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань».
З огляду на здійснення поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055, яке відбулось вже після відкриття провадження у даній справі, та припиненням її існування як об`єкта цивільних прав, суд дійшов до висновку, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору слід закрити провадження у справі № 908/920/25 в частині вимог про:
- визнання незаконним і скасування Наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 22.12.2018 № 8-2315/15-18-СГ в частині передачі Широківській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність земельної ділянки площею 65 га з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055;
- визнання недійсними договору оренди землі від 06.11.2000, укладеного між Сонячною сільською радою та СФГ «МИР-99», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. 06.11.2000 за № 4762 разом із договором про зміни і доповнення до договору оренди земельної ділянки, укладеним між Широківською сільською радою та СФГ «МИР-99», посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. за № 2284 від 02.12.2019, та додатковою угодою до договору оренди землі від 01.11.2019 № 3, які є його невід`ємними частинами;
- визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 площею 65 га у Державному земельному кадастрі.
- скасування державної реєстрації права власності територіальної громади сіл і селищ в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, на земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 площею 65 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1710040223221) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи.
Вирішуючи спір в частині позовних вимог про зобов`язання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області повернути державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:06:001:1440 площею 0,0707 га, на якій розміщено курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210, зазначений в обліковій картці об`єкта культурної спадщини від 30.10.2013, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-III слідує, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б)відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Великою Палатою Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. 
У постанові Верховного Суду від 05.03.2025 у справі № 902/546/24, зокрема, зазначено, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями, на яких розташовані пам`ятки археології (перехід до них права володіння цими землями), є неможливим… Тому зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (п. 5.39). 
У постанові від 04.03.2026 у справі 922/264/24 у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду, зокрема, вказала про те, що державна реєстрація прав власності на об`єкт нерухомого майна не змінює володільця відповідного об`єкта, а тому порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади слід розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника володіння. Належним способом захисту прав власника у цих випадках є негаторний позов…Ефективним способом захисту прав держави на земельну ділянку історико-культурного призначення, на якій розташована пам`ятка археології, є негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.
З огляду на те, що земельна ділянка кадастровий номер 2322188800:06:001:1440, площею 0,0707 га, на якій заходиться курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210, належить до категорії земель історико-культурного призначення та перебуває за межами населеного пункту, повноваженнями на розпорядження якими, а також на захист інтересів держави наділена Запорізька обласна державна адміністрація, тому саме вказаному органу охорони культурної спадщини підлягає поверненню вищевказана земельна ділянка.
Як вбачається з матеріалів справи, Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області звернулась до Запорізької обласної державної адміністрації з листом № 1375/02.01-01-39 від 24.04.2026, в якому просила прийняти у державну власність земельну ділянку комунальної власності кадастровий номер 2322188800:06:001:1440, площею 0,0707 га, на якій розташовано об`єкт археологічної культурної спадщини – курганний могильник 2210.
Запорізька обласна державна адміністрація за результатами розгляду вищезазначеного листа відповідача-3 у відповіді № 08-40/2570 від 30.04.2026, зокрема, повідомила, що земельна ділянка за кадастровим номером 2322188800:06:001:1440 сформована шляхом поділу земельної ділянки за кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01). Враховуючи розташування в межах земельної ділянки курганного могильника, її формування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у складі земель сільськогосподарського призначення суперечить вимогам ст. 53 Земельного кодексу України та ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Згідно з вимогами ст. 122 Земельного кодексу України облдержадміністрація не є розпорядником земель сільськогосподарського призначення. Враховуючи викладене, Запорізька облдержадміністрація не вбачає правових підстав для прийняття у державну власність земельної ділянки за кадастровим номером 2322188800:06:001:1440 за цільовим призначення для ведення сільськогосподарського виробництва (01.01.). Зазначено, що у разі здійснення Широківською сільською радою заходів щодо зміни цільового призначення земельної ділянки під курганним могильником Запорізька обласна державна адміністрація повернеться до розгляду питання про прийняття її у державну власність.
Беручи до уваги вищевказане, а також заперечення відповідача-2 в частині позовних вимог про зобов`язання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області повернути вищезазначену земельну ділянку державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Як слідує з визначення поняття «об`єкт культурної спадщини», наведеного у ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», для таких об`єктів характерними ознаками є цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і збереження своєї автентичності. Зазначене вирізняє, зокрема, нерухомі об`єкти культурної спадщини з-поміж іншого нерухомого майна, які потребують особливої охорони.
Отже, як у разі включення певного об`єкта до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, так і у випадку його включення до переліку пам`яток місцевого, загальнодержавного значення тощо, особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що нерухоме майно, яке вона має намір набути у власність, є нерухомим об`єктом культурної спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області було прийнято рішення від 01.03.2018 № 5 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області». В подальшому, відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 22.12.2018 № 8-2315/15-18-СГ, в тому числі, земельна ділянка площею 65 га з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 була передана в комунальну власність Широківській сільській об`єднаній територіальній громаді Запорізького району Запорізької області на підставі клопотання сільської ради від 02.05.2018 № 01-48/1198.
Матеріалами справи також підтверджується, що на земельній ділянці кадастровий номер 2322188800:07:002:0055, площею 65,0 га (яку в подальшому було поділено на земельні ділянки: кадастровий номер 2322188800:06:001:1439, площею 64,9293 га та кадастровий номер 2322188800:06:001:1440, площею 0,0707 га) до її поділу знаходився об`єкт культурної спадщини курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210, щодо якого 30.10.2013 було складено облікову картку об`єкта культурної спадщини (т.1, арк.с. 106-107).
Зокрема, зазначене встановлено у наданих прокурором в матеріали справи планово-картографічних матеріалах щодо визначання фактичного розташування пам`ятки культурної спадщини – кургану № 3 курганного могильника (охоронний номер 2210) відносно земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055, виготовлених інженером землевпорядником Боклагом В.В. 
Відповідач-2 не мав перешкод у доступі до законодавства, яке є чітким, однозначним та зрозумілим, і встановлює обмеження щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти культурної спадщини. З огляду на зовнішні, об`єктивні, явні і видимі природні ознаки земельної ділянки, проявивши розумну обачність, відповідач-2 міг і повинен був знати про те, що вона належить до земель історико-культурного призначення, оскільки на ній розташований археологічний об`єкт культурної спадщини (курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210). 
Земельна ділянка з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055, площею 65,0 га, в частині, на якій до її поділу знаходився об`єкт культурної спадщини, не могла бути передана у комунальну власність та в користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому вибула з володіння держави з порушенням вимог закону. 
З положень ч.ч. 1, 2, 4 ст. 20 Земельного кодексу України слідує, що при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу. При внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру. Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру.
При цьому, в силу імперативної норми ч. 1 ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення за фактом знаходження на ній об`єкта археологічної культурної спадщини. Зміна цільового призначення такої земельної ділянки та приведення його у відповідність до дійсного призначення не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення.
Як вже зазначалось вище, 25.06.2025 до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, розробленої 11.06.2025, ФОП Коцило В.П., внесені відомості про обмеження у використанні земельної ділянки кадастровий номер 2322188800:06:001:1440, площею 0,0707 га, вид обмеження: зона охорони пам`ятки культурної спадщини; підстава: Закон «Про охорону культурної спадщини» (т. 3, арк.с. 203-208).
Вищенаведеним спростовуються доводи відповідача-2 про необґрунтованість позовних вимог про зобов`язання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області повернути зазначену земельну ділянку державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації.
На підставі усього вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області повернути державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:06:001:1440 площею 0,0707 га, на якій розміщено курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210, зазначений в обліковій картці об`єкта культурної спадщини від 30.10.2013, є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).
З положень ч. 1, пп. 2 п. 2 ч. 2, ч. 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» слідує, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру – 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року було встановлено в розмірі 3028,00 гривень.
За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору
Матеріали справи свідчать, що за подання у 2025 році позовної у даній справі, яка надійшла до суду в електронній формі через систему «Електронний суд», та в якій було заявлено п`ять позовних вимог немайнового характеру, Запорізькою обласною прокуратурою за платіжною інструкцією № 699 (внутрішній номер 414211959) від 01.04.2025 було сплачено судовий збір у розмірі 12 112,00 грн (3028х5х0,8).
Відповідно до положень п. 5 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом). У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
У заяві про заяви про зміну предмета позову прокурором, в тому числі, викладено клопотання про повернення Запорізькій обласній прокуратурі судового збору у розмірі 9689,60 грн. 
З огляду на викладене та оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині чотирьох позовних вимог у зв`язку із відсутністю предмета спору, Запорізькій обласній прокуратурі слід повернути з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 9689,60 грн (3028х4х0,8).
Враховуючи приписи частини 1 статті 129 ГПК України з відповідача-2 – Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь Запорізької обласної прокуратури підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
Крім того, прокурором заявлені до стягнення з відповідача-2 витрати по залученню спеціаліста при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 1650,00грн. 
Так, у позовній заяві був наведений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат прокуратури, які, крім судового збору, складаються з суми 1650,00 грн витрат на залучення спеціаліста, а саме вказано, що у ході підготовки позову Запорізькою обласною прокуратурою залучено у якості спеціаліста інженера-землевпорядника ФОП Боклага В.В. з метою здобуття доказів знаходження пам`ятки археології – кургану № 3 курганного могильника охоронний номер 2210 у межах земельної ділянки ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055.
З положень статті 123 ГПК України слідує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (ч.ч. 4, 5 ст. 127 ГПК України).
В частині 5 ст. 129 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства. 
Метою впровадження принципу господарського судочинства щодо відшкодування судових витрат є, зокрема, забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді. Норми процесуального закону визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на принципі обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.
При цьому, подані стороною докази на підтвердження понесених нею судових втрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права відшкодування судових витрат.
На підтвердження факту здійснення витрат на залучення спеціаліста та їх розміру прокурором надано в матеріали справи наступні документи (у копіях): 
- Договір № 41 на закупівлю послуг від 06.02.2025, укладеного Запорізькою обласною прокуратурою (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Боклагом Валентином Вікторовичем (Виконавець), за змістом умов якого Виконавець зобов`язався надати послуги інженера землевпорядника з виконання землевпорядних та геодезичних робіт щодо визначання фактичного розташування пам`ятки культурної спадщини – кургану № 3 курганного могильника (охоронний номер 2210), що знаходиться за 4 км на північний схід від північно-східної околиці с. Зеленопілля Широківської територіальної громади Запорізького району Запорізької області відносно земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055, із наданням консультації та складанням планово-картографічного матеріалу в межах розпочатої Запорізькою обласною прокуратурою процедури встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді, а Замовник зобов`язався прийняти послуги та оплатити їх виконання. Ціна Договору становить 1650,00 грн без ПДВ (п.п. 1.1, 2.1 Договору). 
- Додаток № 1 «Перелік наданих послуг» до вказаного Договору; 
- платіжну інструкцію № 259 від 17.02.2025, згідно з якою Запорізькою обласною прокуратурою було перераховано на рахунок ФОП Боклаг В.В. суму 1650,00 грн оплати послуг за Договором № 41 від 06.02.2025. 
Також, як зазначалось судом в мотивувальній частині даного рішення, в матеріалах справи містяться копії відповідних планово-картографічних матеріалів, які були складені ФОП Боклаг В.В. за результатами проведених робіт та передані замовнику (Запорізькій обласні прокуратурі) із супровідним листом від 13.02.2025 (т. 1, арк.с. 118-121).
Потреба у надані прокурором вказаних матеріалів була зумовлена необхідністю підтвердження обставин щодо фактичного розташування об`єкта культурної спадщини – кургану № 3 курганного могильника охоронний номер 2210 у межах земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 та визначення площі вказаного кургану, що, в свою чергу, мало значення для вирішення спору; вказані планово-картографічні матеріали були враховані судом. 
Вищезазначені документи (письмові докази), надані прокурором на підтвердження залучення спеціаліста, визнані судом належними та допустимими доказами, які є достатніми для підтвердження понесених прокурором витрат на залучення спеціаліста у заявленому розмірі. 
На підставі викладеного та враховуючи положення ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд дійшов до висновку про стягнення з Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь Запорізької обласної прокуратури витрат на залучення спеціаліста у розмірі 1650,00 грн.
Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 232, 233, 236 - 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Закрити провадження у справі № 908/920/25 за відсутністю предмета спору в частині вимог про:
- визнання незаконним і скасування Наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 22.12.2018 № 8-2315/15-18-СГ в частині передачі Широківській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність земельної ділянки площею 65 га з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055;
- визнання недійсними договору оренди землі від 06.11.2000, укладеного між Сонячною сільською радою та СФГ «МИР-99», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. 06.11.2000 за № 4762 разом із договором про зміни і доповнення до договору оренди земельної ділянки, укладеним між Широківською сільською радою та СФГ «МИР-99», посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. за № 2284 від 02.12.2019, та додатковою угодою до договору оренди землі від 01.11.2019 №3, які є його невід`ємними частинами;
- визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 площею 65 га у Державному земельному кадастрі.
- скасування державної реєстрації права власності територіальної громади сіл і селищ в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, на земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:07:002:0055 площею 65 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1710040223221) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи.
Позов в частині вимог про зобов`язання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області повернути державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку - задовольнити. 
Зобов`язати Широківську сільську раду Запорізького району Запорізької області, код ЄДРПОУ 26013404 (70413, Запорізька область, Запорізький район, село Широке, вул. Центральна, буд. 1) повернути державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації, код ЄДРПОУ 00022504 (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164) земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:06:001:1440, площею 0,0707 га, на якій розміщено курган № 3 курганного могильника з охоронним номером 2210, зазначений в обліковій картці об`єкта культурної спадщини від 30.10.2013.
Стягнути з Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області код ЄДРПОУ 26013404 (70413, Запорізька область, Запорізький район, село Широке, вул.Центральна, буд. 1) на користь Запорізької обласної прокуратури, код ЄДРПОУ 02909973 (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, 29А; розрахунковий рахунок: UA438201720343180001000000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973, код класифікації видатків бюджету - 2800) суму 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.
Стягнути з Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області код ЄДРПОУ 26013404 (70413, Запорізька область, Запорізький район, село Широке, вул. Центральна, буд. 1) на користь Запорізької обласної прокуратури, код ЄДРПОУ 02909973 (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, 29А; розрахунковий рахунок: розрахунковий рахунок: UA438201720343180001000000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973, код класифікації видатків бюджету – 2240) суму 1650 (одну тисячу шістсот п`ятдесят) грн 00 коп. витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повернути Запорізькій обласній прокуратурі код ЄДРПОУ 02909973, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, 29А; розрахунковий рахунок: UA438201720343180001000000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973, код класифікації видатків бюджету - 2800) з Державного бюджету України суму 9689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 60 коп. судового збору, перерахованого за платіжною інструкцією № 699 (внутрішній номер 414211959) від 01.04.2025 на суму 12112,00 грн.
Дане рішення є підставою для повернення Запорізькій обласній прокуратурі, код ЄДРПОУ 02909973 (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, 29А) з Державного бюджету України суми 9689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 60 коп. судового збору, перерахованого за платіжною інструкцією № 699 (внутрішній номер 414211959) від 01.04.2025 на суму 12112,00 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2026.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя О.С. Боєва