ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 р. 	Справа № 520/24775/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Пасечнік О.В., м. Харків, повний текст складено 21.11.25 по справі № 520/24775/25
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області, контролюючий орган), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:
1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 08.09.2025 № 00435362410 Головного управління Державної податкової служби в Харківській області, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 321 866,18 грн. (триста двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят шість грн. 18 коп.);
2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 08.09.2025 № 00435382410, Головного управління Державної податкової служби в Харківській області, згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн. (одна тисяча двадцять грн.);
3) зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Харківській області:
- виключити з обліку донараховані у податковому повідомленні - рішенні від 08.09.2025 № 00435362410 суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 321 866,18 грн.(триста двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят шість грн. 18 коп.);
- виключити з обліку нараховані у податковому повідомленні - рішенні від 08.09.2025 № 00435382410 штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн. (одна тисяча двадцять грн.).
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність винесених ГУ ДПС у Харківській області податкових повідомлень-рішень від 08.09.2025 № 00435362410 та від 08.09.2025 № 00435382410 (далі – ППР), якими ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 321 866,18 грн, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн, оскільки станом на липень 2023 року (перехід зі спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування) позивач не відповідав вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 ПК України, адже його дохід не перевищував 1000000 грн, відповідно і не був зобов`язаний реєструватись платником ПДВ, а відповідач помилково визначив базу оподаткування ПДВ в сумі 4 430 025,00 грн, яка була отримана позивачем від здійснення операцій на спрощеній системі оподаткування за період до 01.07.2023, так як для визначення наявності обов`язку щодо реєстрації платником податку на додану вартість та подання звітності з такого податку, отримані від здійснення операцій на спрощеній системі оподаткування суми, не враховуються.
Обґрунтовуючи протиправність податкового повідомлення-рішення від 08.09.2025 №00435362410, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн за ненадання документів під час перевірки, вказував, що відповідачу для прийняття вірного рішення не потрібні були додаткові документи, оскільки за допомогою Декларації єдиного податку за період січень 2023 р. - червень 2023 р., декларацій про майновий стан та доходи, задекларований дохід без урахування акцизного податку за період з 01.07.2023 по 31.12.2023, декларацій про майновий стан та доходи, останній мав змогу визначити правильну базу оподаткування ПДВ станом на 01.07.2023.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 по справі № 520/24775/25 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 08.09.2025 № 00435362410 Головного управління Державної податкової служби в Харківській області, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 321 866,18 грн. (триста двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят шість грн. 18 коп.).
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 08.09.2025 № 00435382410 Головного управління Державної податкової служби в Харківській області, згідно якої застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн. (одна тисяча двадцять грн.).
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судові витрати на сплату судового збору в сумі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2025 по справі № 520/24775/25, ухваливши нове рішення, яким в частині задоволення позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про відсутність в діях контролюючого органу будь-яких ознак протиправності, оскільки ФОП ОСОБА_1 , перебуваючи на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2023 по 30.06.2023 (єдиний податок 2 гр.) за 2023 рік (І півріччя 2023 року), отримав дохід за звітний (податковий) період 4 430 025,00 грн, а тому при переході на загальну систему оподаткування з 01.07.2023 (заява № 17509294 від 12.06.2023) відповідно до вимог пункту 183.4 статті 183 ПК України повинен був надати до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживанням) реєстраційну заяву (за формою № 1 – ПДВ) не пізніше 10 липня 2023 року, однак таких дій не вчинив, що правомірно мало наслідком збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 321 866,18 грн.
Звернув увагу, що у змісті позову не викладено жодних доводів, які б свідчили про незаконність та неправомірність дій контролюючого органу, які у свою чергу тягнуть за собою скасування оскаржуваних податкових повідомлень – рішень та звільнення позивача від обов`язку сплачувати податки, передбаченого Конституцією України. 
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
З посиланням на правові позиції, викладені Верховним Судом у постановах від 26.02.2019 у справі № 814/4461/13-а, від 05.09.2019 у справі № 813/8772/14 та 16.10.2019 у справі № 1340/4383/18, від 17.08.2022 у справі № 560/8206/20, вказував, що в особи, що перейшла зі спрощеної системи оподаткування на сплату інших податків і зборів, обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість виникає в разі, якщо загальна сума від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість). При цьому, обрахунок загальної суми розпочинається з часу переходу на загальну систему оподаткування, тобто для визначення наявності обов`язку щодо реєстрації платником податку на додану вартість та подання звітності з такого податку, отриманні від здійснення операцій на спрощеній системі оподаткування суми не враховуються.
Таким чином, оскільки станом на 1 липня 2023 року сума від здійснення операцій нарахованих з 01.07.2023 не досягнула 1 млн. грн., у позивача не виникло обов`язку здійснити реєстрацію платником ПДВ, а позиція ГУ ДПС у Харківській області про зворотне є помилковою. 
Інші доводи аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в частині задоволення позову рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 24.06.2025 № 2951-п була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 за період 01.01.2023 по 31.12.2024 щодо своєчасності реєстрації платником податку на додану вартість, відповідно до пункту 181.1 статті 181, статті 183 Податкового кодексу України. 
В ході проведеної перевірки встановлені наступні порушення: п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.4, п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. п. «а» п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, в частині заниження податку на додану вартість за період з 11.07.2023 по 31.12.2024, на загальну суму 257 492,94 грн.; п. п. 16.1.5, п. п. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України в частині не надання документів, які пов`язані з предметом перевірки. 
Результати проведеної перевірки оформлено актом від 08.08.2025 № 33625/20-40-24-10-08/2943815156.
Платник податків - фізична особа ОСОБА_1 подав заперечення від 16.08.2025 на Акт від 08.08.2025 № 33625/20-40-24-10-081/2943815156. 
За результатами розгляду заперечень від 16.08.2025 відповідач згідно з відповіддю від 08.09.2025 щодо результатів розгляду заперечень висновки акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 08.08.2025 № 33625/20-40-24-10- 081/2943815156, такі залишено без змін.
Відповідачем на підставі акту перевірки від 08.08.2025 № 33625/20-40-24-10-08/2943815156 прийнято податкове повідомлення - рішення від 08.09.2025 № 00435362410, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 321 866,18 грн (триста двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят шість грн. 18 коп.) та податкове повідомлення - рішення від 08.09.2025 № 00435382410, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн. (одна тисяча двадцять грн).
Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 08.09.2025 № 00435362410 та від 08.09.2025 № 00435382410 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 08.09.2025 № 00435362410 та від 08.09.2025 №00435382410, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та незаконності оскаржуваних рішень, оскільки обсяг операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, за умови перевищення 1 млн. грн. протягом останніх 12 календарних місяців, повинен визначатися для позивача не в період, за який встановлено перевищення доходів позивача 1000000 грн, а з часу переходу його на загальну систему оподаткування. Таким чином, дохід за період, у який позивач був платником єдиного податку другої групи, не може враховуватись при обчисленні доходу, з якого він зобов`язаний нараховувати та сплачувати ПДВ.
Водночас, судом зауважено, що наразі відсутні підстави вважати, що у разі набрання рішенням суду про скасування спірних податкових повідомлень-рішень законної сили відповідачем не буде виключено з обліку донараховані у податковому повідомленні - рішенні від 08.09.2025 № 00435362410 суми грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 321 866,18 грн та не буде виключено з обліку нараховані у податковому повідомленні - рішенні від 08.09.2025 № 00435382410 штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн, а тому позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, у зв`язку з чим у їх задоволенні – відмовлено.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення позову), колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.
Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Згідно із пунктом 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).
Правові основи оподаткування податком на додану вартість встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу ХХ ПК України.
Для цілей оподаткування податком на додану вартість платниками податку є особи, перелік яких встановлений підпунктом 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 та пунктом 180.1 статті 180 ПК України, зокрема будь-яка особа, що підлягає реєстрації як платник податку.
Статтями 181 та 182 розділу V ПК України визначено умови для реєстрації особи як платника податку на додану вартість, відповідно до яких реєстрація особи як платника податку на додану вартість може здійснюватися як за добровільним рішенням особи, так і у обов`язковому порядку.
Так, відповідно до підпункту 181.1 статті 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Згідно з пунктами 183.1 та 183.2 статті 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.
У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.
Ураховуючи викладене, особа, яка безпосередньо здійснює операції з постачання товарів та послуг на митній території України, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість згідно з розділом V Податкового кодексу України, загальний обсяг яких перевищує 1 млн. грн., зобов`язана згідно з вимогами Податкового кодексу України подати до контролюючого органу за своїм місцезнаходженнями заяву та зареєструватись платником податку на додану вартість.
При цьому таке правило, не застосовується до платників єдиного податку першої-третьої груп.
Обрахування граничного обсягу оподатковуваних операцій (1 млн грн.), з досягненням якого пов`язується обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість, а також обов`язок з його сплати та подання звітності, особою, яка є платником єдиного податку, здійснюється з моменту, коли у цієї особи виник обов`язок перейти на загальну систему оподаткування, оскільки до цього ця особа звільнена від сплати податку на додану вартість.
Отже, в особи, що перейшла зі спрощеної системи оподаткування на сплату інших податків і зборів, обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість виникає в разі якщо загальна сума від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість). При цьому обрахунок загальної суми розпочинається з часу переходу на загальну систему оподаткування, тобто для визначення наявності обов`язку щодо реєстрації платником податку на додану вартість та подання звітності з такого податку, отриманні від здійснення операцій на спрощеній системі оподаткування суми не враховуються.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.08.2022 по справі № 560/8206/20.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, у період з 01.03.2022 по 30.06.2023 ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування, був платником єдиного податку (2 група) та не був платником ПДВ.
Позивач у перевіряємий період отримував дохід від здійснення інших видів роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах – код основного виду економічної діяльності 47.19.
Як вбачається зі змісту Акту «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) з метою контролю за своєчасною реєстрацією платником податку на додану вартість, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість до Державного бюджету України за період з 01.01.2023 по 31.12.2024» від 08.08.2025 № 33625/20-40-24-10-08/ НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_1 , перебуваючи на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2023 по 30.06.2023 відповідно до податкових декларацій платника єдиного податку отримав дохід у сумі 4430025 грн, відповідно до декларації про майновий стан і доходи за період з 01.07.2023 по 31.12.2024, отримав дохід у сумі 1298288,71 грн, у тому числі : за 2023 рік (з 01.07.2023 по 31.12.2023) на загальну суму 372340 грн; за 2024 рік (з 01.01.2024 по 31.12.2024) на загальну суму 925948,71 грн.
У зв`язку із самостійним переходом з 01.07.2023 із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування (заява від 12.06.2023 № 17509294) та отриманням доходу на спрощеній системі оподаткування за перше півріччя 2023 року у сумі 4 430 025,00 грн ФОП ОСОБА_1 не надав заяву не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснився перехід на сплату інших податків та зборів щодо реєстрації платником ПДВ відповідно вимог пункту 183.4 статті183 ПК України. 
На сторінці 15 Акту «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) з метою контролю за своєчасною реєстрацією платником податку на додану вартість, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість до Державного бюджету України за період з 01.01.2023 по 31.12.2024» від 08.08.2025 № 33625/20-40-24-10-08/2943815156 зазначено, що ПП Ф-О Назаренко С. В. мав можливість дотримуватись норм чинного законодавства, зокрема самостійно зареєструватись платником податку на додану вартість, однак не вжив достатніх заходів для цього, що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість. 
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що обсяг операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, за умови перевищення 1 млн. грн. протягом останніх 12 календарних місяців, повинен визначатися для позивача не з 01.01.2023 по 30.06.2023 (період, за який встановлено перевищення доходів позивача 1000000 грн), а з часу переходу його на загальну систему оподаткування, тобто із 01.07.2023.
На момент проведення контролюючими органами перевірки позивача останній не набув статусу платника ПДВ, а отже у нього і не було обов`язку подавати до податкового органу податкові декларації з ПДВ та складати податкові накладні у вказаний період.
Таким чином, дохід за період з 01.01.2023 по 30.06.2023, у який позивач був платником єдиного податку другої групи, не може враховуватись при обчисленні доходу, з якого він зобов`язаний нараховувати та сплачувати ПДВ.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.08.2022 по справі № 560/8206/20.
Також, як вбачається зі змісту Акту «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) з метою контролю за своєчасною реєстрацією платником податку на додану вартість, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість до Державного бюджету України за період з 01.01.2023 по 31.12.2024» від 08.08.2025 № 33625/20-40-24-10-08/ НОМЕР_1 , за період перебування ФОП ОСОБА_1 на загальній системі оподаткування з 01.07.2023 по 31.12.2023 його дохід за даними податкових декларацій становив 372340 грн, а з 01.01.2024 по 31.12.2024 – 925948,71 грн, тобто не перевищував 1 млн. грн., а тому останній не повинен був реєструватись платником ПДВ.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення - рішення від 08.09.2025 № 00435362410 Головного управління Державної податкової служби в Харківській області, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у розмірі 321 866,18 грн, що є підставою для його скасування.
Щодо правомірності податкового повідомлення - рішення від 08.09.2025 № 00435382410, про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 1020,00 грн, слід зазначити наступне.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Колегією суддів встановлено, що у відповідача станом на момент проведення перевірки були у розпорядженні Декларації єдиного податку за період січень 2023 р. - червень 2023 р., декларації про майновий стан та доходи, задекларований дохід без урахування акцизного податку за період з 01.07.2023 по 31.12.2023, а тому ГУ ДПС мав змогу визначити правильну базу оподаткування ПДВ станом на 01.07.2023, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій за ненадання до перевірки документів.
В силу частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, відповідач правомірності своїй рішень належним чином не довів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ГУ ДПС у Харківській області, приймаючи податкові повідомлення-рішення від 08.09.2025 № 00435362410 та від 08.09.2025 № 00435382410, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, що має наслідком прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керуєтьсяст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами, у зв`язку з чим підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 по справі № 520/24775/25 в частині задоволення позову - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій