ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8987/25  Номер провадження 22-ц/814/2959/26 | Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Дряниця Ю.В.,
судді Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Кожем`яком Олександром Васильовичем, 
на рішення Київського районного суду м.Полтави від 13 березня 2026 року, постановлене суддею Самсоновою О.А.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
03.11.2025 ТОВ «Юніт Капітал» звернулося в суд із указаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №00-9917782 від 22.08.2024 у розмірі 14 319,00 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
В обґрунтування вимог позову зазначає, що 22.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00-9917782 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Для отримання кредиту відповідач зареєстрував на сайті кредитодавця та отримав доступ до особистого кабінету. У процесі реєстрації він пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, дотримуючись правил відповідного сайту кредитодавця. Після цього відповідач ознайомився з чинною редакцією Правил надання коштів у позику, заповнив свої персональні ідентифікаційні дані, визначені як обов`язкові, та вказав суму коштів, яку бажає отримати. 
Згідно із указаними Правилами, до укладення кредитного договору, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано паспорт споживчого кредиту. Оскільки відповідач погодився з умовами, запропонованими в паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, первісний кредитор сформував на надав відповідачу оферту щодо укладення кредитного договору. 
Відповідач приєднався до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 68629, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту позичальником, кредитодавцем на кредитний договір накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи із кваліфікованою електронною позначкою часу.
На виконання умов кредитного договору, 22.08.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «Профітгід» на платіжну картку № НОМЕР_2 відповідача. Проте, позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, заявлена до стягнення позивачем, як правонаступником кредитором згідно із договором факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал від 16.04.2025.
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 13.03.2026 позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором №00-9917782 від 22.08.2024 у розмірі 14 319,00 грн, на відшкодування понесених судових витрат - 7 922,40 грн, а всього 22 241,40 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем підтверджено належними доказами факт укладення кредитного договору та порушення відповідачем істотних умов зобов`язання за ним. 
Відповідач, в інтересах якого діє представник - адвокат Кожем`як О.В., оскаржив судове рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині стягнення комісії у розмірі 1 000,00 грн та правничих витрат у розмірі 5 500,00 грн, зменшивши їх до 2 500,00 грн.
Вважає, що при постановленні рішення в оскаржуваній частині районний суд залишив поза увагою позицію Верховного Суду, сформовану у справах №202/5330/19 від 31.08.2019, №755/9486/21 від 16.11.2022, №204/224/21 від 06.11.2023. Зокрема, щодо: нікчемності умов договору, які передбачають щомісячну комісію за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування); порушення кредитодавцем вимог Закону України «Про споживче кредитування», за змістом якого, якщо договір укладено після 10.06.2017, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості, яка фактично приховує плату за інформацію про стан кредиту, - є незаконною; а також незаконності стягнення комісії за ведення кредитної справи, відкриття рахунку.
Ставить під сумнів належність розрахунку заборгованості, оскільки з його змісту не представляється можливим установити ким він складений, натомість, нараховані за ним відповідачу штрафні санкції становили 2 500,00 грн, а у позовній заяві - 1 000,00 грн. Також просить урахувати, що відповідачем вчинялися дії на погашення заборгованості двома траншами, а саме: 15.09.2024 у розмірі 1 175,00 грн; 21.10.2024 - 3 192,00 грн, а всього 4 367,00 грн, але зі змісту розрахунку не зрозуміло як вчинені платежі вплинули на розмір заборгованості.
Вважаю, що суд першої інстанції недостатньо обґрунтував та задовольнив витрати позивача на правову допомогу в сумі 5 500,00 грн. При цьому районний суд не врахував незначну складність справи та її розгляд у спрощеному провадженні а також те, що вже існує напрацьована практика з такої категорії справ, тому для професійного адвоката така справа не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій, отже визначена сума виконаних робіт зі складання позовної заяви у 5 000,00 грн є завищеною та підлягає зменшенню до 2 500,00 грн.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.05.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду без проведення судового засідання в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 07.05.2026.
13.05.2026 позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як законне та обґрунтоване. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.08.2024 ОСОБА_1 ознайомилася та підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 37068 Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредиту (стандартизована форма) у ТОВ «Макс Кредит».
22.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9917782, за яким кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.1).
Згідно із пунктом 1.2. договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 5 000,00 грн. Тип кредиту - кредитна лінія (безвідклична). Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби.
Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «17» серпня 2025р. згідно умов пункту 3.5 цього договору (п.1.3).
Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на «16» вересня 2024р., та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування) (п.1.4).
Згідно із пунктами 1.5., 1.5.1 договору тип процентної ставки - фіксована.
Стандартна процента ставка складає 0,94% (нуль цілих 94 сотих) від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього договору.
Згідно із пунктами 1.6., 1.7. договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає: 1 000,00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього договору.
Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки з урахуванням комісії (у разі її наявності) дорівнює 1%.
Згідно із п.2.8 договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 22.08.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5 000,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 . 
Нарахування комісії здійснюється одноразово в момент укладення договору (п.3.2).
Позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме: 17.08.2025.
Розділ 9 кредитного договору містить відомості про адреси, місцезнаходження, реквізити та підписи сторін, зокрема, позичальника ОСОБА_1 , яка підписала договір одноразовим ідентифікатором:68629; відправлено: 22.08.2024 13:03:28; введено: 22.08.2024 13:03:42; підписано електронним підписом позичальника (електронний підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_3 ).
Додатком №1 до кредитного договору №00-9917782 від 22.08.2024 є графік платежів, підписаний сторонами зобов`язання. 
ТОВ «Макс Кредит» складено довідку про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , з яким укладено договір 00-9917782 від 22.08.2024, ідентифікований ТОВ «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 68629; час відправки ідентифікатора позичальнику: 22.08.2024 13:03:28; номер телефону на який було направлено ідентифікатор: НОМЕР_3 .
ТОВ «Профітгід» надано підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, зі змісту якого убачається, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-714 від 28.07.2023 та на підставі платіжних інструкцій (замовлень) відправника, товариством здійснено успішні перекази грошових коштів на рахунок отримувачів, серед іншого, за №154: ОСОБА_1 ; номер кредитного договору: 00-9917782 віл 22.08.2024; номер платіжної інструкції: 125301400; номер транзакції: 42432-10274-91854; дата та час здійснення переказу коштів: 22.08.2024 13:03:47; сума переказу: 5 000,00 грн; номер платіжної картки отримувача: НОМЕР_2 ; емітент платіжної картки отримувача: А-Банк; код авторизації: 2Е81F5; код RRN: 423513279516.
16.04.2025 ТОВ «Макс Кредит» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги (п 2.2. договору факторингу).
Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 16.04.2025 до договору факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал від 16.04.2025 від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 14 319,00 грн, що також підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал від 16.04.2025.
До позовної заяви позивачем додано: Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит» (нова редакція), затверджені наказом директора товариства №05-01/24 від 05.01.2024; виписку з особового рахунку за кредитним договором №00-9917782 від 22.08.2024, складену ТОВ «Юніт Капітал» та розрахунок заборгованості, за якими: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 5 000,00 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами - 8 319,00 грн; сума заборгованості за нарахованими комісіями - 1 000,00 грн; штрафні санкції - 1 000,00 грн
АТ «Акцент-Банк» повідомлено суд, що картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), рух коштів з 22.08.2024 по 27.08.2024 додано; фінансовий номер на який відправляється інформація: НОМЕР_5. Номер НОМЕР_3 не знаходиться в анкетних даних клієнта. Додано платіжну інструкцію на суму 5 000,00 грн.
При постановленні рішення в оскаржуваній частині, районний суд виходив із того, що хоча в позовній заяві позивач зазначає про наявність заборгованості за неустойкою - 1 000,00 грн, але неустойку позивач не просить стягувати з відповідача. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних доказів в межах позовних вимог, районний суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн, за комісією - 1 000,00 грн (ці дві складові боргу позивач об`єднав в одну вимогу, зазначивши, що тіло кредиту складає 6 000,00 грн).
Визначаючи розмір понесених позивачем правничих витрат, суд першої інстанції визнав необґрунтованим включення до розрахунку вартості професійної правничої допомоги вивчення матеріалів справи тривалістю 2 год, а також включення до висновку підготовки адвокатського запиту щодо отримання інформації тривалістю 1 год. Тому районний суд прийняв до розгляду витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5 500,00 грн указавши, що такі витрати є обґрунтованими та такими, що в повній мірі відповідають складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне
Стосовно підставності стягнення комісії, колегія суддів ураховує наступне
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів», текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованій у справі №496/3134/19 від 13.07.2022, а також позицією Верховного Суду у справі №204/224/21 від 06.11.2023, яка за правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковою для врахування. 
Таким чином, виходячи з аналізу вимог пункту четвертого частини першої статті 1, частини другої статті 8, частини першої статті 1, статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої указаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Як убачається зі змісту кредитного договору (п.1.6) сторонами зобов`язання було погоджено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає: 1 000,00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього договору. Нарахування комісії здійснюється одноразово в момент укладення договору і позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме: 17.08.2025 (п.3.5 договору).
Відтак, включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1 000,00 грн, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Доводи апеляційної скарги щодо нікчемності таких умов зобов`язання колегія суддів відхиляє як неспроможні, а наведену стороною відповідача практику Верховного Суду - нерелевантною до фактичних обставин цієї справи, де кредитним договором установлено не періодичну плату за інформування про стан заборгованості чи іншу послугу, яка відповідно до закону повинна надаватися безоплатно, а одноразову комісію, пов`язану з наданням кредиту. Її вид, розмір, час нарахування та порядок сплати безпосередньо визначені договором, а сума включена до загальних витрат за кредитом і графіка платежів.
За таких обставин правовий висновок Верховного Суду, сформований у справах №202/5330/19 від 31.08.2019, №755/9486/21 від 16.11.2022, №204/224/21 від 06.11.2023 не свідчить про нікчемність установленої сторонами одноразової комісії за надання кредиту, оскільки правова природа та підстави нарахування відповідних платежів є різними.
Стосовно стягнення правничих витрат, колегія суддів ураховує наступне
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).
Як убачається із матеріалів справи представництво інтересів ТОВ «Юніт Капітал» в суді першої інстанції здійснювалося АБ «Соломко та партнери» в особі адвоката Соломко О.В. на підставі: договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025; додаткової угоди №25770871992 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.0.09; довіреності ТОВ «Юніт Капітал» від 10.09.2025.
01.10.2025 між адвокатом Соломко О.В. та ТОВ «Юніт Капітал» складено акт прийому-передачі наданих послуг, а саме: складання позовної заяви - 2 год/5 000,00 грн; вивчення матеріалів справи - 2 год/1 000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації - 1 год/500,00 грн; підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 1 год/500,00 грн. Усього 7 000,00 грн.
Установивши, що заявлений до стягнення розмір правничих витрат, понесених позивачем в суді першої інстанції становить 7 000,00 грн, із яких районний суд постановив до стягнення 5 500,00 грн, колегія суддів дійшла висновку, що такий розмір відшкодування є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом правничих послуг. При визначенні розміру стягнення суд першої інстанції правильно не врахував витрати адвоката на вивчення матеріалів справи (2 години) та підготовку адвокатського запиту щодо отримання інформації (1 година), та, з огляду на задоволення позовних вимог в повному обсязі, врахувавши незначний рівень складності справи, дійшов обґрунтованого висновку щодо підставності компенсації понесених позивачем правничих витрат у розмірі 5 500,00 грн.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до загального цитування практики Верховного Суду, яка не ставить під сумнів відповідність розміру стягнення критеріям реальності адвокатських послуг та її справедливості. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником - адвокатом Кожем`яком Олександром Васильовичем, - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м.Полтави від 13 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя     Ю.В. Дряниця 

Судді          А.І. Дорош

В.М. Триголов