ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 р. 	Справа № 440/3240/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства внутрішніх справ, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 15.12.25 по справі № 440/3240/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області , Міністерства внутрішніх справ України   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у не погодженні висновку УМВС України в Полтавській області про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 у розмірі 453715,60 грн;
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України, оформлене листом від 16.12.2024 за вих.№34471-2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 №850;
- зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Полтавській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, від 21.10.2015 №850 разом з висновком УМВС України в Полтавській області про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 №850 у розмірі 453715,60 грн;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України погодити висновок УМВС України в Полтавській області про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 №850 у розмірі 453715,60 грн;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, від 21.10.2015 №850.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ з 12.12.1984 по 22.11.1991. Після звільнення з органів внутрішніх справ позивачу діагностовано захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням зазначених обставин, звернувся до відповідача з відповідними документами, проте, останній відмовив у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги, що, на переконання позивача, є протиправним.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".
Зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Полтавській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, від 21.10.2015 №850 разом з висновком УМВС України в Полтавській області про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 №850 у розмірі 453715,60 грн.
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".
Не погодившись з вказаним рішенням, Міністерством внутрішніх справ України та Управлінням МВС України в Полтавській області подані апеляційні скарги, в яких, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просили рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги МВС України зазначено, що згідно з наданою позивачем довідкою ЦН та ТЗСВ у Полтавській області ДСЗН Полтавської ОДА від 28.11.2023 №28-01/3727 відповідно до ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю, як учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС, по ІІ групі інвалідності нарахована та виплачена позивачу у розмірі 284,40 грн., тобто позивачем реалізовано право на отримання одноразової компенсації. Також зазначено, що оскільки позивачу встановлену другу групу інвалідності від захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, права на отримання ОГД відповідно до Порядку №850 він не має. 
В обгрунтування вимог апеляційної скарги Управлінням МВС України в Полтавській області зазначено, що ОСОБА_1 як особа з інвалідністю другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, своє право на відшкодування втрати здоров`я згідно чинного законодавства реалізував. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції при вирішенні справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 12.12.1984 по 22.11.1991, що не заперечується учасниками справи.
Відповідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 24.01.2021, виданого Полтавською ОДА, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році.
Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України в експертному висновку №2782 від 23.11.2020 встановила, що діагностовані у позивача захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З 14.12.2020 позивачу безтерміново встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта оглядку медико-соціальною експертною комісією Полтавської обласної ТР МСЕК (територіальна радіологічна медико-санітарна експертна комісія) серії 12ААВ №095579 від 19.01.2021.
Відповідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0033332 від 19.01.2021 позивачу встановлено 80% втрати професійної працездатності.
Позивач має статус ветерана війни особи з другою групою інвалідності, що підтверджується посвідченням Управління соціального захисту населення Полтавської РДА серії НОМЕР_2 24.05.2021.
16.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Листом №4/Ш 4151 л.к. від 06.10.2022 Управління МВС України в Полтавській області повідомило, що "заява не відповідає формі згідно з додатком до Порядку. Крім того, позивачу не надано повний пакет документів для розгляду відповідно до законодавства, а саме: довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках, що видається страхувальникам); копію постанови відповідної військово-лікарської комісї щодо встановлення причинного зв`язку захворювання; копія довідки до акта МСЕК про встановлення групи інвалідності починаючи з первинного огляду; копії документів, що підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (витяг з наказу про відрядження до УВС Київської області для виконання робі, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, маршрутний лист тощо); копію посвідченняособи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладки; довідку з органів праці та соціального захисту населення про проведену чи непроведену виплату компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" по групі інвалідності; довідку з НАСК "Оранта" про проведену страхову виплату; копію сторіок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації; копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; рахунок відкритий в установі банку та реквізити банку; при наявності копію посвідчення "Інвалід війни", "Учасник бойових дій". Надані копії документів до заяви завірені не належним чином, тому не мають юридичної сили та не можуть братися до уваг. Ураховуючи те, що позивач отримав другу групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ЛНА на ЧАЕС, як це зазначено у довідці МСЕК про встановлення групи інвалідності, а не в період проходження служби в органах внутрішніх справ, дія Порядку та пдаткові види грошового забезпечення (надбавки, 
Не погодившись з протиправними діями відповідача, позивач звернувся до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2023, що набрало законної сили 27.09.2023, у справі №440/996/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області, яка полягала у нерозгляді заяви ОСОБА_1 та у ненаправленні до Міністерства внутрішніх справ України документів, поданих ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, та висновку щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності, у зв`язку зі захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про міліцію" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області повторно розглянути подані документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та в 15-денний строк, подати документи до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.
Листом від 15.11.2023 №4/Ш-4151л.к. за підписом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області Шуліці С.М. повідомлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у адміністративній справі №440/996/23 ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області надіслані на розгляд до МВС України надані ним матеріали на виплату одноразової грошової допомоги за вих. №4/3882 від 15.11.2023.
Листом від 08.01.2024 №4/Ш-4151л.к. за підписом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_1 повідомлено, зокрема, наступне: "Департаментом пенсійних питань та соціального захисту МВС України за дорученням керівництва Міністерства спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ України розглянуто матеріали щодо призначення Вам одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850, надіслані на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 в адміністративній справі № 440/996/23. Листом ДППСЗ МВС України від 22.12.2023 за вих. №96761/49-27400-2023 повідомлено: "Згідно з доданою довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 1.01.2021 №095579 Вам з 14.12.2020 установлено другу групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. Оскільки Вам встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до вищезазначеного Порядку Ви не маєте. До матеріалів долучена копія Експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 23.11.2020 №2782, у якому зазначено зв`язок Ваших захворювань із виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що не може бути враховано при прийнятті рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги Вам. Оскільки подання такого документу Порядком не передбачене. Невідповідність надісланих матеріалів вимогам Порядку унеможливила прийняття Міністерством рішення за ними. Висновок та матеріали щодо призначення Вам одноразової грошової допомоги повернуті МВС як такі, що не відповідають вимогам законодавства".
Вважаючи дії УМВС в Полтавській області та МВС протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2024 у справі №440/4664/24, що набрало законної сили 10.10.2024, позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправною відмови, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не прийняття рішення за заявою (рапортом) ОСОБА_1 від 16.09.2022 щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України заяву (рапорт) ОСОБА_1 від 16.09.2022 з доданими документами для прийняття рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення відповідно до вимог пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.09.2022 з доданими документами щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності. В решті вимог позов залишено без задоволення.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2024 у справі №440/4664/24 07.11.2024 УМВС України в Полтавській області подано висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі 453715,60 грн.
Міністерство внутрішніх справ України у листі від 16.12.2024 №34471-24 повідомило про прийняття рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової допомоги та затвердження 05.12.2024 відповідного висновку. 
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідачів, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції були врегульовані Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ).
Частиною шостою статті 23 Закону №565-ХІІ визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
З 07.11.2015 Закон №565-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ).
Абзацом третім пункту 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
З метою реалізації положень статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України 21.10.2015 прийняв постанову №850, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).
Слід зазначити, що право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто в Порядку № 850.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 07.03.2018 у справі №464/5571/16-а, від 21.06.18 у справі № 822/31/18, від 28.08.18 у справі № 804/6297/17, від 05.11.19 у справі № 405/705/17.

Постановою №850 установлено, що особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі каліцтва працівника міліції до набрання чинності Законом України №208-VІІІ від 13.02.2015 "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", одноразова грошова допомога виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007.
Отже, колишні працівники міліції, яким внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, встановлено інвалідність після набрання чинності Законом України №208-VІІІ від 13.02.2015 "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень статті 23 Закону України "Про міліцію" в порядку та на умовах, визначених Порядком та умовами №850 від органу, під час проходження служби в якому особою було набуто захворювання, що надалі спричинило інвалідність.
Згідно з пунктом 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Відповідно до пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Згідно з пунктом 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
З урахуванням слід зазначити, що за працівниками міліції зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом №580-VІІІ; розгляд заяви (рапорту) і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги). Повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, для доопрацювання, Порядком №850 не передбачено. Обов`язок прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги за наслідками розгляду поданих працівником міліції заяви (рапорту) та документів покладений на Міністерство внутрішніх справ України.
Матеріалами справи підтверджено, що Ліквідаційна комісія УМВС України в Полтавській області склала висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, який надіслала до МВС України для розгляду питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.
Відповідно до пункту 9 Порядку №850 у місячний строк після надходження зазначених вище документів МВС України було зобов`язане прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги та надіслати таке рішення (разом із зазначеними документами) керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу позивач.
Проте начальником відділу координації пенсійний питань Міністерства внутрішніх справ України на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі № 440/4664/24 прийнято висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.
В апеляційній скарзі МВС України зазначає, що всупереч вимог Положення № 1317 ОСОБА_1 не оформлялось направлення на медико-соціальну експертну комісію в ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області", представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, що є прямим порушенням вимог Положення № 1317.
Колегія суддів зауважує, що пунктом 14 Порядку № 850 передбачено виключний перелік випадків, коли не здійснюється призначення і виплата грошової допомоги, до яких, відсутність окремих спеціалістів з медико-соціальної експертної комісії не віднесено.
Щодо доводів апеляційної скарги, що оскільки надані ОСОБА_1 копії паспорта, рнокпп, а також Експертний висновок Центральної Міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалівдності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС від 23.11.2020 №2782 не завірені в установленому порядку, колегія суддів зазначає, що дана підстава відмови вже була предметом розгляду в межах справи №440/996/23 та в межах даної справи надана відповідна оцінка. Зокрема судами зазначено, що Порядк №850 містить вимогу про надання копій документів без подальшої деталізації вимог їх оформлення; з наданих відповідачам документів випливає, що вони містили всі реквізити, які дозволили і ідентифікувати їх як копії, крім того на всіх документах, що подавав ОСОБА_1 до відповідача, міститься відбиток печатки "з оригіналом згідно", власноручно проставлений позивачем підпис та зазначено його прізвище та ініціали.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
При цьому, колегія суддів зауважує, що апелянти фактично намагаються заперечити факти, які вже встановлені в рішенням по справам №440/996/23 та №440/4664/24 за позовом ОСОБА_1 щодо отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850. Сама лише незгода апелянтів з раніше встановленими судовими обставинами не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, як інваліду ІІ групи, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" є неправомірними.
Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.
Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 зазначила, що суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою ефективного поновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах, є необхідним визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Полтавській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, від 21.10.2015 №850 разом з висновком УМВС України в Полтавській області про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 №850 у розмірі 453715,60 грн та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".
Колегія суддів зазначає, що апелянтами не наведено жодних належних, допустимих та переконливих доказів, які б підтверджували факт порушення або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права. Сама лише незгода з висновками суду не є підставою для скасування законного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для його скасування. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 по справі № 440/3240/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	Я.В. П`янова   В.Б. Русанова