ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
16 вересня 2026 року | Справа № 280/7481/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
21.07.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - відповідач) в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 24.03.2026 № 083950025839 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_1 взаємозарахування стажу за вислугою років та стажу за списком № 2, у зв`язку із чим призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з 16.03.2026.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Відповідач за принципом екстериторіальності розглянув заяву та спірним рішенням відмовив у призначенні пенсії, оскільки позивач не має достатній пільговий стаж роботи. Водночас до страхового стажу позивача враховано 41 рік 3 місяці 14 днів, до пільгового стажу за Списком №2 - 2 роки 5 місяців 24 дні, до стажу за вислугою років - 7 років 3 місяці 21 день. У взаємозаліку стажу за вислугою років та за Списком №2 відповідачем відмовлено, за відсутністю, на його думку, на це законних підстав. Вважає, що набутий позивачем стаж за вислугою років відповідно до п.5 «а» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути зарахований до пільгового стажу за Списком №2, оскільки базові умови призначення пенсії є аналогічними, а такий порядок врахування стажу прямо передбачено ч.6 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За таких обставин вважає, що позивач набув всіх підстав для призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2. Просить суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
24.07.2026 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/7481/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області позов не визнало. У письмовому відзиві, що надійшов до суду 17.08.2026 за вх.№46978 посилається на те, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (Список №2) стала відсутність необхідного пільгового стажу роботи. Пільговий стаж роботи позивача за Списком 2 становить 2 роки 5 місяців 24 дні, до якого не зараховано періоди роботи з 17.01.1991 по 28.03.1994, з 04.03.1995 по 11.04.1999, оскільки переліком робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 20.03.1995 № 73а вищезазначені посади атестовані відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто, на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років. Встановлено, що стаж вислуги років становить 7 років 3 місяці 21 день (на 11.10.2017). Вважає прийняте спірне рішення правомірним та таким, що не порушило права позивача, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком від 16.03.2026 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заява Позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, та прийнято рішення від 24.03.2026 № 083950025839 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з тим, що позивач не має достатній страховий та пільговий стаж роботи за Списком №2.
Встановлено, що вік позивача 55 років.
Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (Список №2) становить 30 років.
Страховий стаж особи становить 41 рік 3 місяці 14 днів.
За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (Список №2) становить 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Пільговий стаж роботи за Списком 2 становить 2 роки 5 місяців 24 дні.
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 17.01.1991 по 28.03.1994, з 04.03.1995 по 11.04.1999 на посадах помічника машиніста тепловозу, машиніста тепловозу, оскільки посади не передбачені Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 та Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. 
Переліком робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 20.03.1995 № 73а вищезазначені посади атестовані відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто, на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років.
Пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено призначення пенсій за вислугу років робітникам локомотивних бригад і окремим категоріям працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, які набули не менше 26 років 6 місяців страхового стажу, з них не менше 12 років і 6 місяців на зазначеній роботі на 11.10.2017.
Пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію (стаття 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Стаж вислуги років становить 7 років 3 місяці 21 день (на 11.10.2017).
Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Також позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки заявник не набув необхідного стажу вислуги років.
Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України №1788-XII від 05.11.1991 “Про пенсійне забезпечення” (далі - №1788-XII) та Законом України №1058-IV від 09.07.2003 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058-IV).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.
Пунктом 16 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону №1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Приписами статті 52 Закону №1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи.
Пунктом “а” статті 55 Закону № 1788-XII встановлено що право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII (а також аналогічним пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV) встановлено право на пільгову пенсію за Списком № 2 для чоловіків після досягнення 55 років при страховому стажі не менше 30 років, із них не менше 12 років 6 місяців на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці у 12 років 6 місяців пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
У позивача наявний стаж вислуги років відповідно до пункту “а” статті 55 Закону №1788-ХІІ, який складає 7 років 3 місяці 21 день, а також пільговий стаж роботи за Списком №2, який складає 2 роки 5 місяців 24 дні.
При цьому, згідно з ч.6 ст.56 Закону №1788-ХІІ при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Системно аналізуючи пункт «б» статті 13 Закону України №1788-XII та пункт «а» статті 55 Закону України №1788-XII, суд зазначає, що наведені у цих статтях роботи дають право на пенсію на аналогічних (більш пільгових) умовах.
Крім того, застосування частини 6 статті 56 Закону України №1788-XII не суперечить у даному випадку нормам Закону України №1058-IV, у зв`язку з чим, у силу вимог пункту 16 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1058-IV підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
З огляду на встановлені обставини та наведені законодавчі норми суд вважає, що позивачу має бути проведене взаємне зарахування пільгового стажу роботи за Списком №2 та стажу вислуги років відповідно до пункту “б” статті 55 Закону №1788-ХІІ.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
При цьому, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Територіальні органи Пенсійного фонду України є уповноваженими органами державної влади, на які покладено функції щодо призначення пенсій громадянам, зокрема обчислення страхового стажу, перевірки досягнення відповідного пенсійного віку та інших умов, необхідних для призначення пенсії, тоді як суд, здійснюючи контроль за законністю рішень таких органів, не може підміняти їх повноваження та на власний розсуд здійснювати розрахунок страхового чи спеціального стажу особи.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 по справі № 812/1312/18.
Приймаючи спірне в цій справі рішення, відповідач здійснив неповний розгляд заяви позивача не надав жодної оцінки щодо підстав для взаємозарахування пільгового стажу роботи за Списком №2 та стажу вислуги років відповідно до пункту “б” статті 55 Закону №1788-ХІІ, не встановив достатності наявного взаємозарахованого стажу для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а також невірно вказав вік позивача, який станом на звернення складав 57 років.
З огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, це потягло за собою порушення прав позивача, та оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості у відповідача прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, а також враховуючи те, що призначення, перерахунок та виплата пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.03.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, та прийняти вмотивоване рішення з урахуванням висновків суду.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1064,96 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; код ЄДРПОУ 22933548) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області області від 24.03.2026 № 083950025839.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, та прийняти вмотивоване рішення з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 16.09.2026.

Суддя М.С. Лазаренко