Справа № 346/3211/26
Провадження № 2/346/2876/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 липня 2026 р. | м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді – Третьякової І.В., 
за участю секретаря – Гжибовського А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Коломия, Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, -
у с т а н о в и в:
22.06.2026р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі в якому у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення шлюбних відносин між сторонами, ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. На теперішній час ОСОБА_3 навчається в університеті імені ОСОБА_4 на І курсі денної форми навчання за спеціальністю «Менеджмент». Термін навчання для здобуття ОС «Бакалавр» з 01.09.2025 по 30.06.2029р. В зв?язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Відповідач є здоровим, працездатним, має змогу надавати доньці матеріальну допомогу на період її навчання. Істотні обставини, які б унеможливлювали виконання ним свого батьківського обов?язку, відсутні. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь на утримання їхньої повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Також просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою від 24.06.2026р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Відповідачу роз`яснено його право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень. Витребувано від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (ЄДРПОУ: 43968084) інформацію про отримані доходи ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), за період з 01 січня 2022 року по день надання інформації.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, 28.07.2026р. представник позивача ОСОБА_5 подала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу за відсутності її та позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 28.07.2026р. подав до суду письмову заяву в якій вказав, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки всіх його доходів визнає та не заперечує проти їхнього задоволення. Витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень вважає завищеними та просить їх зменшити до 4500,00 грн. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає повному задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . 
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.05.2019 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Малолітню доньку сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 . 
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2023р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 07.06.2023р. 
Статтею 199 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Отже, право на утримання після повноліття дитини виникає за умови продовження нею навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі.
Сімейним кодексом передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Однак відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання, тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. 
Зі змісту довідки №574 від 20.05.2026р., видано ректором Університету Короля Данила вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на 1 курсі Університету на денній формі навчання за спеціальністю «Менеджмент» (наказ про зарахування № 61/С від 15.08.2025р.) Термін навчання для здобуття ОС «Бакалавр» з 01.09.2025 по 30.06.2029р. навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. Стипендія не нараховується. 
Згідно розділу ІІІ договору про надання платної освітньої послуги для підготовки бакалавра, укладеного між ЗВО «Університет Короля Данила» та ОСОБА_1 для здобуття вищої освіти ОСОБА_3 встановлено, що загальна вартість платної освітньої послуги за розрахунковий строк виконання освітньої програми становить 209200,00 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: за 2025-2026 рік – 39000,00 грн.; за 2026-2027 р. – 46800,00 грн., за 2027-2028р. – 56100,00 грн. за 2028-2029р. – 67300,00 грн. 
Відповідно до договору найму (оренди) житла від 24.08.2025р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , позивач є наймачем однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі проживатимуть: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Плата за проживання становить 300 доларів США щомісячно. Термін дії даного договору – 1 рік. 
Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України).
Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Отже, судом в даній справі встановлено, що ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання своєї доньки ОСОБА_8 до досягнення нею 18-річного віку. Після досягнення ОСОБА_3 повноліття, стягнення аліментів було припинено. Наразі донька навчається на платній основі на денній формі навчання в Університеті Короля Данила, стипендію не отримує, не працює, орендує житло, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Фінансовий стан матері не дозволяє їй самостійно забезпечити всі матеріальні потреби спільної з відповідачем дитини, а тому донька потребує матеріальної допомоги від свого батька ОСОБА_2 . 
Пунктом 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. 
Відповідно до частини першої та четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач – визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Зміст заяви відповідача свідчить про те, що ОСОБА_2 повністю визнає пред`явлені до нього вимоги, оскільки не заперечує щодо їхнього задоволення та стягнення з нього аліментів на утримання доньки в частці від його заробітку, який заявлений до стягнення позивачем. 
Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням обставин справи та повного визнання ОСОБА_2 позову, що не суперечить вимогам законодавства, інтересам сторін і їхньої доньки, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 22.06.2026 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Щодо судових витрат.
Згідно ст.. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1331,20 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
В даній справі представником позивачем було долучено копію договору про надання правничої допомоги, укладеного 18.05.2026р. між ОСОБА_1 та адвокатом Гринів І.В., копію акту приймання-передачі професійних правничих послуг, згідно якого адвокатом була проведена робота щодо підготовки позовної заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, а саме складання адвокатських запитів, вивчення практики суду та формування правової позиції вартістю 9000,00 грн. та товарний чек від 27.07.2026р. про сплату вказаної суми за надані послуги. 
Верховний Суд в своїх постановах вказує, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги, що дана справа є малозначною та однотипною і не потребує значного опрацювання законодавства та судової практики, представником було підготовлено лише одну заяву по суті, направлено один адвокатський запит та одну заяву з процесуальних питань. Відтак, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, враховуючи характер правовідносин та реальний обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, а також зважаючи на клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд доходить висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 з 9 000 грн. до 4500,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 181, 182, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 49, 81, 89, 141, 206, 223, 263, 265, 279, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 22.06.2026 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 (чотири тисячі п?ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок на користь держави, на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації: 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 28 липня 2026 року.

Суддя: | Третьякова І. В.