Справа № 354/271/26
Провадження по справі № 2/354/358/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Ковалюк О.М.,
за участю секретаря судового засідання Стремінської А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Яремчанського міського суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ? ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів внаслідок виникнення кондикційного зобов`язання між сторонами,-
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом про стягнення грошових коштів внаслідок виникнення кондикційного зобов`язання між сторонами в сумі 1 467 598,22 грн та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Яремчанський міський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення від 27.03.2024 у справі № 354/457/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку кадастровий номер 2611092001:22:001:0577 площею 0,6400 га, призначену для будівництва туристично-рекреаційного комплексу з мережею готельно-господарської інфраструктури, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада, с. Поляниця, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 за кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011 на суму 1 467 598,22 грн. шляхом його продажу ОСОБА_2 із застосуванням процедури, передбаченої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку».
Внаслідок відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 14.09.2022, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 , засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3136, новий іпотекодержатель ОСОБА_2 , отримав належні Первісному іпотекодержателю права іпотекодержателя в зобов?язанні за Договором іпотеки від 28.02.2011, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зверьковою Наталією Володимирівною, зареєстрованим в реєстрі за № 1137 та укладеним з боржником ОСОБА_3 в якості забезпечення виконання зобов?язань боржника за кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011.
Станом на 28.12.2022 заборгованість за кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011 року становила:
- заборгованість за кредитом у розмірі 843 056,57 гривень;
- пеня по простроченому кредиту відповідно до п. 3.1. Основного договору в розмірі 155 214,80 гривень;

- 3% річних за порушення грошового зобов?язання за період з 01.01.2020 по 29.12.2022 у сумі 88 097,45 гривень;
- інфляційні втрати за порушення грошового зобов?язання за період з 01.01.2020 року по 29.12.2022 у сумі 381 229,40 гривень.
Всього загальна сума заборгованості, яка виникла і нарахована за Кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011 станом на 29.12.2022 складала 1 467 598,22 гривень.
29.12.2022 ОСОБА_2 звернувся до боржника ОСОБА_3 з вимогою про усунення порушення за кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011, яка містила відомості, що відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 14.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 відступлене новому кредитору право вимоги належного виконання зобов?язань ОСОБА_3 за Кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011 з урахуванням всіх змін та доповнень. У письмовому повідомленні містилась вимога про необхідність погасити заборгованість за цим кредитним договором в сумі 1 467 598,22 гривень за реквізитами ОСОБА_2 .
Це письмове повідомлення також містило засторогу - У разі невиконання даної Вимоги та несплати заборгованості за Кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011 будуть задоволені вимоги за основним зобов?язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на Земельну ділянку, розміром 0,6400 га, кадастровий номер 2611092001:22:001:0577.
Зазначає, що Довіреністю від 10.08.2021 № 2021-111513 позивачу було надано право володіти, користуватися, розпоряджатися та управляти належною ОСОБА_3 вказаною земельною ділянкою площею 0,6400 га, з кадастровим номером 2611092001:22:001:0577, а також укладати та розривати чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення кредитних договорів, договорів іпотеки, в т.ч. погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Акціонерним товариством «Банк «Український капітал» за кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011, припинення Договору іпотеки № 1 137, посвідченого 28.02.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зверьковою Н.В., сплачувати від імені ОСОБА_3 платежі, пов?язані з виконанням цієї довіреності, вчиняти інші юридично-значимі дії, а також виконувати всі інші дії та формальності, пов?язані з даною довіреністю.
Оскільки кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011 не встановлено виключний обов`язок ОСОБА_3 на виконання зобов`язання особисто, а також враховуючи небезпеку втратити право на майно боржника внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно, позивач запропонував ОСОБА_2 погасити заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором в сумі 1 467 598,22 гривень.
05.05.2024 в місті Яремче позивач передав свої особисті готівкові кошти у розмірі 1 467 598,22 гривень, про що ОСОБА_2 видав йому письмову розписку, чим підтвердив отримання зазначених готівкових коштів від ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_1 , що підтверджує факт припинення в повному обсязі зобов?язання боржника ОСОБА_3 за вищезгаданим кредитним договором.
В подальшому були встановлені обставини, що поставили під сумнів добросовісність ОСОБА_2 стосовно набуття ним майна (грошових коштів позивача) без достатніх правових підстав. Тобто набуття грошових коштів ОСОБА_2 відбулось за рахунок ОСОБА_1 на підставі законних підстав виплатити грошові кошти від імені боржника ОСОБА_3 стягувачу ОСОБА_2 , які згодом відпали, відтак між ними виникли кондиційні зобов`язання.
Основним зобов?язанням боржника ОСОБА_3 є Кредитний договір № 09скл-11 від 28.02.2011, який було укладено з кредитодавцем ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ».
Права іпотекодержателя, що виникають з Договору іпотеки від 28.02.2011 № 1 137, і права кредитодавця, що виникають з Кредитного договору № 09скл-11 від 28.02.2011, ОСОБА_2 набув на підставі Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. за № 3136 від 14.09.2022 та Договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011, які були укладені 14.09.2022 ОСОБА_2 з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП».
Проте через 4 місяці після виплати грошових коштів рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/22074/24-ц, яке набуло законної сили 24.09.2024, ухвалено визнати недійсними Договір відступлення права вимоги від 14.09.2022 за кредитним договором № 09-скл-11 від 28.02.2011, укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 , та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 1 137 від 28.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. за № 3136 від 14.09.2022, укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 , мотивуючи це вичерпним переліком осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах, до яких ОСОБА_2 не належить.
3 огляду на зазначене рішення Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 , починаючи з 24.09.2024, втратив права вимоги до ОСОБА_3 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки. Вказане рішення не оскаржене ОСОБА_2 , а отже ним визнані обставини про його неправомочність, як іпотекодержателя щодо предмету іпотеки і кредитора за основним зобов`язанням ОСОБА_3 .
Враховуючи, що законна підстава виплати коштів боржником стягувачу відпала, вважає, що наявні правові підстави для повернення їх боржнику, які безпідставно набуті, відповідно до ст. 1212 ЦК України. 
07.04.2026 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог та уточнення позовної заяви, в якій вважає за необхідне збільшити позовні вимоги шляхом додаткової вимоги до ОСОБА_2 про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 3% річних та інфляційні нарахування від набутої відповідачем суми 1 467 598,22 грн за весь час прострочення з 12.11.2024 по 20.02.2026 в сумі 254 263,26 грн.
У зв`язку з наведеним просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
05.03.2026 відповідачем до суду скеровано відзив на позовну заяву, згідно якого ОСОБА_2 частково визнає позовні вимоги в частині отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 467 598,22 гривень та підписанні розписки від 05.05.2024. Вказує, що зазначені кошти були отримані відповідачем як кредитором за кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011 на погашення заборгованості боржника ? ОСОБА_3 . Відповідач придбав право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги від 14.09.2022, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП».
Рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/22074/24-ц були визнані недійсними договори про відступлення права вимоги. Відповідач не погоджується з таким рішенням та вважає його передчасним з огляду на обставини справи, зокрема з урахуванням того, що кошти за придбання права вимоги від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» ним були реально сплачені і досі не повернуті. Таким чином він опинився у ситуації, коли, з одного боку, рішення суду зобов?язує його повернути отримані кошти позивачу, а з іншого ? він сам є кредитором щодо ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП», яка ще не повернула йому кошти, сплачені за договором відступлення права вимоги.
В поданому відзиві відповідач також пропонував позивачу укласти мирову угоду як вияв його добросовісності та готовності виконати зобов?язання перед позивачем, однак реальна можливість виконання такого зобов?язання безпосередньо пов?язана з отриманням відповідачем коштів від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП», з якою у нього виник відповідний майновий спір. У зв`язку з наведеним, просить прийняти до відома часткове визнання відповідачем позовних вимог та, у разі, якщо мирову угоду не буде укладено, ? розглянути справу з урахуванням усіх обставин, зокрема майнового становища відповідача та наявності у нього права вимоги до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП».
Позивач 06.04.2026 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав, що оскільки відповідач нічого не заявив з приводу стягнення з нього грошових коштів у розмірі 15 140,00 гривень судового збору, то очевидно, що ним не визнані саме ці позовні вимоги.
Повідомив, що укладення мирової угоди призведе до втрати позивачем ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 7 570,00 гривень, що є неприйнятним, як і умова про відстрочення виконання рішення у даній справі на невизначений строк, тому наполягає на задоволенні в повному обсязі позовної вимоги про стягнення з відповідача на його користь судового збору. 
Крім того, вважає правомірною додаткову вимогу до ОСОБА_2 про стягнення на користь позивача 3% річних та інфляційні нарахування від набутої відповідачем суми 1 467 598,22 грн за весь час прострочення з 12.11.2024 по 20.02.2026. Загальна сума вимог за результатами розрахунку згідно зі ст. 625 ЦК України становить 254 263,26 гривень.
Представником відповідача 09.09.2026 скеровано до суду письмові заперечення відповідача ОСОБА_2 , в який зазначив, що з вимогами позивача він не згоден. Свою позицію аргументує наступним. 
Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність, якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з яким у період дії в Україні воєнного стану особа звільняється від відповідальності визначеної ст. 625 ЦК України.
У постанові Верховного Суду від 21.11.2023 у справі № 910/3658/23 зазначено, що обов?язок сплатити інфляційні втрати та 3% річних не виникає при відшкодуванні збитків/шкоди, оскільки такі відносини виникають не з грошового зобов?язання, а з інших підстав. Якщо відповідач безпідставно отримав кошти, але Позивач до суду не направляв вимогу про їх повернення, необхідно дуже уважно визначати момент прострочення.
Крім цього, суд може визнати, що до моменту пред?явлення вимоги відповідач ще не перебував у простроченні саме щодо повернення коштів.
Звертає увагу, що між позивачем та відповідачем по цій справі не встановлені строки повернення грошових коштів, договором або законом також ці строки не встановлені. Ні в самій позовній заяві, ні в заяві про збільшення позовних вимог позивач не зазначає момент настання прострочення по грошовому зобов`язанню.
Зазначає, що позивач до моменту пред?явлення позову до суду, не направляв на його адресу Вимогу про повернення грошових коштів. Тільки після пред?явлення цього позову до суду, він добровільно, не чекаючи винесення рішення по суті, повернув грошові кошти позивачу в сумі 1 467 598,22 грн, що підтверджується наданими до суду доказами та згодою позивача.
Сама по собі дата, коли кошти були безпідставно отримані, не завжди автоматично є датою початку нарахування по ст. 625 ЦК України.
На підставі вищевикладеного просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі
Позовна заява надійшла до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області 24.02.2026.

Ухвалою судді Ковалюк О.М. від 27.02.2026 прийнято справу до свого провадження, відкрито провадження й призначено підготовче засідання.
12.03.2026 згідно ухвали судді залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – ОСОБА_3 .
07.04.2026 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог на загальну суму 1 739 544,11 гривень та уточнення позовної заяви, яку ухвалою від 16.04.2026 прийнято до розгляду та постановлено в подальшому розглядати справу з її урахуванням.
Ухвалою від 22.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ» від 16.04.2026 про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
08.05.2026 позивачем подано заяву про зменшення та уточнення позовних вимог та клопотання про повернення переплаченого судового збору, які протокольною ухвалою від 26.05.2026 суд відмовив у задоволенні.
Згідно з ухвалою суду від 22.06.2026 задоволено заяву позивача від 01.06.2026 та прийнято відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 1 467,598,22 гривень. Подальший розгляд справи постановлено здійснювати з врахуванням відмови позивача від частини позовних вимог та вважати позовними вимогами стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 254 263,26 гривень.
Відповідно до ухвали від 22.06.2026 підготовче засідання у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, в заяві від 09.09.2026 просив проводити судове засідання без його участі, та позов задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 263,26 грн в порядку ст. 625 ЦК України та судовий збір в сумі 2 542,63 грн.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 27.07.2026 подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони, в якій просив розглядати справи без його участі. 09.09.2026 його представник адвокат Ільчук Л.В. долучив заперечення ОСОБА_2 та просив слухати справу в їх відсутності, в позові просив відмовити. 
Представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Лисенко В.І. 12.08.2026 подала заяву в якій просила розглядати справу без її участі з врахуванням повернення відповідачем коштів та тієї обставини, що це кошти особисто позивача, вважає, що рішення суду в даній справі не буде впливати на права та обов`язки ОСОБА_3 . 
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27.03.2024 у справі № 354/457/23 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено, звернуто стягнення на земельну ділянку кадастровий номер 2611092001:22:001:0577 площею 0,6400 га, призначену для будівництва туристично-рекреаційного комплексу з мережею готельно-господарської інфраструктури, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада, с. Поляниця, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 за кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011 на суму 1 467 598,22 грн. шляхом його продажу ОСОБА_2 із застосуванням процедури, передбаченої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» (а.с. 9-11).
Вищезазначене рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від

27.03.2024 у справі № 354/457/23 постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07.11.2024 було скасовано, в задоволення позовних вимог було відмовлено (а.с. 53-56).
Відповідно до вимоги ОСОБА_2 від 29.12.2022 про усунення порушення за кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011, ОСОБА_3 повідомлено, що згідно Договору про відступлення права вимоги від 14.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 відступлене новому кредитору право вимоги належного виконання зобов?язань ОСОБА_3 за Кредитним договором № 09скл-11 від 28.02.2011 з урахуванням всіх змін та доповнень. Укладення договору про відступлення права вимоги від 14.09.2022 підтверджується його копією, що міститься в матеріалах справи (а.с. 27-33). 
Також у письмовому повідомленні містилась вимога про необхідність погасити до 30.01.2023 заборгованість за цим кредитним договором в сумі 1 467 598,22 гривень за реквізитами, зазначеними у вимозі (а.с. 13).
05.05.2024 ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 1 467 598,22 грн від представника ОСОБА_3 – ОСОБА_1 , що підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_2 (а.с.14).
Відповідно до рішення Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/22074/24-ц, Договір відступлення права вимоги від 14.09.2022 за кредитним договором № 09-скл-11 від 28.02.2011, укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 , та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 1 137 від 28.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. за № 3136 від 14.09.2022, укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 , визнано недійсними (а.с.15-18). Судом встановлено, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило права вимоги ОСОБА_2 у незаконний спосіб, з порушенням вимог законодавства щодо укладення договору відступлення права вимоги, що порушує права та інтереси позивача ОСОБА_3 . 
Вказане рішення не оскаржене ОСОБА_2 та набуло законної сили 24.09.2024.
Таким чином ОСОБА_2 був обізнаний про існування та вступ в законну силу рішення судів, які скасували договори відступлення права вимоги Договір відступлення права вимоги від 14.09.2022 за кредитним договором № 09-скл-11 від 28.02.2011 та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 1 137 від 28.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. за № 3136 від 14.09.2022, укладені між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 , тобто правова підстава утримувати кошти, отримані від ОСОБА_1 відпала, виникли між сторонами кондиційні зобов`язання, а саме виник обов`язок їх повернути.
Після подання позову до суду, 27.04.2026 ОСОБА_2 виконав свої кондикційні зобов?язання і повернув ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 467 598,22 гривень, що свідчить видана позивачем ОСОБА_1 від 27.04.2026 письмова розписка . Також позивач ОСОБА_1 повернув відповідачу ОСОБА_2 його розписку, видану 05.05.2024 про отримання від нього грошових коштів у сумі 1 467 598,22 гривень (а.с 118, 119).
Однак внаслідок непогашення відповідачем заборгованості між сторонами, нарахованої позивачем згідно ст. 625 ЦК України, виник спір, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла

його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 погодилась з цим висновком.
Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала.
Із цього моменту виникає передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду
Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наявність порушення відповідачем права позивача щодо повернення коштів, враховуючи нижчевикладене.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 отримав 05.05.2024 від ОСОБА_1 готівкові кошти у розмірі 1 467 598,22 гривень, однак правова підстава їх отримання, зокрема договори відступлення права вимоги: Договір відступлення права вимоги від 14.09.2022 за кредитним договором № 09-скл-11 від 28.02.2011 та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 1 137 від 28.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. за № 3136 від 14.09.2022, укладені між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 , відпала шляхом прийняття судових рішень про визнання договорів недійсними та відмови в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Однак, як вже зазначено вище судом, недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала.
Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто обов`язок повернути кошти виник у відповідача з дати складання повного тексту постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 07.11.2024, тобто з 12.11.2024. Враховуючи добровільне повернення коштів відповідачем 27.04.2026 суд вважає правомірним нараховані позивачем кошти з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. 
Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове

зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Унаслідок чого у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року у справі № 760/6938/16-ц (провадження № 61-22875св19)).
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18).
У цій справі судом встановлено, що в період з 12.11.2024 по 20.02.2026 безпідставно користувався чужими коштами та не повертав одержані гроші у сумі 1 467 598,22 гривень позивачу і саме на цю суму нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з неповерненням відповідачем коштів отриманих від ОСОБА_1 , що є порушенням його прав, у позивача виникло право вимагати стягнення коштів.
Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22, зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.
Норма частини другої статті 530 ЦК України до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі статтею 1212 ЦК України не застосовується.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2022 у справі № 925/683/21, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач як замовник будівельних робіт на об`єкті будівництва без достатньої правової підстави за рахунок позивача зберіг у себе кошти, тобто відповідачем порушено позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України
З огляду на викладене, суд не враховує заперечення відповідача з приводу того, що по цій справі не встановлені строки повернення грошових коштів, договором або законом також ці строки не встановлені, ні в самій позовній заяві, ні в заяві про збільшення позовних вимог позивач не зазначає момент настання прострочення по грошовому зобов`язанню та не надсилав вимоги про повернення коштів, оскільки зобов`язання виникло на підставі кондикційних відносин, а не щодо відшкодування шкоди, як це зазначає ОСОБА_2 .
Оскільки прострочення відповідача по сплаті 1 467 598,22 грн. мала місце та визнана відповідачем, суд дійшов висновку, що позивач належним чином довів наявність законних підстав для стягнення з ОСОБА_2 коштів на підставі статті 625 ЦК України, відтак позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення з 12.11.2024 по 20.02.2026 є підставними та підлягають задоволенню у розмірі 197 467,24 грн. інфляційних втрат та 56 796,02 грн. 3 % річних, всього 254 263,26 грн за розрахунком позивача. 
Розподіл судових витрат
Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. 
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 542,63 грн судового збору.
Керуючись ст. 610, 625, 1212 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 89, 141, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 254 263 (двісті п`ятдесят чотири тисячі двісті шістдесят три) гривні 26 копійок.
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 542 (дві тисячі п`ятсот сорок дві) гривні 63 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуюча суддя: Оксана КОВАЛЮК