Справа № 645/6242/26
Провадження № 1-кп/645/469/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року місто Харків 

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
обвинуваченого - ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026221190000555 від 07.05.2026р. за обвинуваченням 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із неповною середньою освітою, пенсіонера, не одруженого, на утриманні неповнолітніх, малолітніх дітей не має, який не є інвалідом, який не має зареєстрованого місця проживання та не має фактичного визначеного місця проживання, тимчасово проживаючого у реабілітаційному центрі за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.05.2026 о 19 годині 18 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи незаконно, умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку страху у населення, а також порушить громадську безпеку, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадської безпеки, використовуючи свій мобільний телефон торгової марки «Nokia» моделі «1280» Imeі НОМЕР_1 , зі свого мобільного номеру НОМЕР_2 , зателефонував на спеціальну лінію «102» Головного управління Національної поліції в Харківській області та повідомив оператору відомості про підготовку вибуху житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, пр-т. Льва Ландау, буд. 102, тим самим поширив завідомо недостовірну інформацію про підготовку вибуху, при цьому достовірно знаючи, що поширена ним інформація є неправдивою, що в подальшому призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки такого повідомлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
За результатами судового розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, судом вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та його правову кваліфікацію не оспорює, пояснив про обставини злочину так, як це викладено вище. Суду пояснив, що умисно зателефонував на лінію «102» та повідомив недостовірну інформацію про замінування реабілітаційного центру у звязку з тим, що на передодні у нього виник конфлікт з працівниками центру, і він хотів їх покарати у такий спосіб. 
Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає добровільно, без примусу. У вчиненому щиро розкаюється, осуджує свої дії, просить суд його суворо не карати.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.
З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 259 КК України поза розумним сумнівом.
Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
Відповідно до класифікації, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 259 КК України - є тяжким злочином. 
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не має реєстрації та фактично визначеного місця проживання, мешкає у реабілітаціонному центрі за адресою: АДРЕСА_1 , є пенсіонером, не одружений, малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не має інвалідності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. 
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому злочині, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення . 
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, характер суспільної небезпеки діяння, конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Також, судом враховуються положення ч. 2,3 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).
Питання призначення кримінального покарання повинно вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).
На підставі викладеного та з урахуванням думки прокурора, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 259 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так й іншими особами, відповідатиме засадам гуманізму, буде домірним характеру вчинених діянь та їх наслідкам і забезпечить досягнення справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Також, приймаючи до уваги вищевказані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , пенсійний вік обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим до нього необхідно застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, надавши шанс на повернення до законослухняного, суспільно-корисного життя.
Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 74 КК України та враховує при цьому, що метою покарання має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Майнова шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час його судового розгляду, не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт на майно підлягає скасуванню.
Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України.
Речовим доказом у кримінальному провадженні визнано телефонний пристрій, який використав обвинувачений в якості знаряддя вчинення злочину і який належить йому на праві власності.
Чинним законодавством передбачено, що до майна, яке було використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення може бути застосована спеціальна конфіскація. Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 259 КК України використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Nokia» моделі «1280», (Imei): НОМЕР_1 , чорного кольору, з номером НОМЕР_2 як знаряддя вчинення злочину, до цього майна підлягає застосуванню спеціальна конфіскація.
Долю інших речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки на час іспитового строку:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Судові витрати на проведення судової експертизи відео-звукозапису №CE-19/121-26/15909-ВЗ від 09.06.2026 у розмірі 1 924 грн. 44 коп. - стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
- DVD-R диск ТМ «My Media» з об?ємом пам?яті 4.7 GB з копією аудіозапису: «НОМЕР_3.2026-05-06 19-18-03»; CD-R диск помаранчевого кольору ТМ «Videx» на якому мається копія аудіозапису під назвою: «938»; відеозапис допиту свідка ОСОБА_5 від 26.05.2026, який записано mісго SD карту Kingston об?ємом пам?яті 32 Gb ; CD-R диск ТМ «Videx», об?ємом пам?яті 700 мб, помаранчевого кольору, на якому мається напис виконаний маркером чорного кольору «645/4147/26, 1-кс/645/794/26, 11256-1»; карта пам?яті MicroSD торговельної марки «Team Group», на якій міститься відеозапис проведення слідчого експерименту за участю понятих та підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 , здійснений за допомогою відеокамери Sony HDR-CX405. Відеозапис збережено в папці «ООООО», загальний обсяг якого становить 589 МБ - що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;
-мобільний телефон марки «Nokia» моделі «1280», (Imei): НОМЕР_1 , чорного кольору з мобільним номером телефону НОМЕР_2 переданий до камери схову ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області (квитанція № 191)- конфіскувати в дохід держави.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Немишлянського районного суду міста Харкова від 08 травня 2026 р. у справі № 645/1477/26 (провадження 1-кс/645/664/26) - скасувати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немишлянський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя            ОСОБА_1