РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
14 липня 2026 р.  Справа № 120/13585/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Вільчинського О. В., 

за участі секретаря судового засідання: Голованюк І.В., 
позивача: ОСОБА_1 ,
відповідача: Бондар А.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 
до: Головного управління ДПС у Вінницькій області
про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі – ФОП ОСОБА_2 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що податкове повідомлення-рішення винесене Головним управлінням ДПС у Вінницькій області від 26.08.2025 № 0264032405 (форма ПН), яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штраф у сумі 1 121 354, 46 грн за відсутність складання та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є не обґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. 
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 30.09.2025 позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою судом призначено підготовче засідання, встановлені сторонам строки для подання заяв по суті справи (відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення). 
16.10.2025 від ГУ ДПС у Вінницькій області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю. Свою позицію мотивує тим, що перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не вживалися заходи щодо реєстрації (розблокування) зупинених податкових накладних та не оскаржувалися рішення контролюючого органу про відмову в їх реєстрації в адміністративному та/або в судовому порядку в терміни встановлені чинним законодавством. Отже, перевіркою встановлено факт здійснення по операціях з реалізації фармацевтичних товарів ФОП ОСОБА_2 без реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 2856158 грн. Звертає увагу суду, що якщо протягом 365 днів платник не вжив заходів для розблокування, він вважається таким, що допустив прострочення строків реєстрації, а відтак підлягає штрафу згідно з п. 120-1.2 ПКУ.
Враховуючи викладене, ГУ ДПС у Вінницькій області вважає, що податкове повідомлення-рішення від 26.08.2025 № 0264032405 прийнято правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.
17.10.2025 представник ФОП Барчини Л.А. подав до суду відповідь на відзив, у якій, зокрема зазначає, що відповідач не навів жодних послідовних і зрозумілих аргументів, які б спростовували доводи позивача, які зазначені в позовній заяві.
23.10.2025 представник ГУ ДПС у Вінницькій області подала до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких заперечує проти викладених у відповіді на відзив тверджень, вважає їх такими, що не спростовують доводи відповідача, які викладені у відзиві.
В ході підготовчого провадження судом неодноразово відкладалися підготовчі засідання та оголошувалися у них перерви.
Ухвалою від 13.01.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
09.02.2026 представник ГУ ДПС у Вінницькій області подала до суду додаткові письмові пояснення, в яких позивач звертає увагу суду, що підставою для відмови та зупинки податкових накладних є те, що платник був ризиковим з 2021 по 2024 роки.
23.02.2026 від представника позивача надійшла заява про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У проведених судових засіданнях з розгляду справи по суті представник позивача підтримував заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. В той же час, представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві, письмових запереченнях. Просила в позові відмовити повністю.
10.07.2026 представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі.
Представник ГУ ДПС у Вінницькій області у свою чергу 13.07.2026 також подала додаткові пояснення у справі.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив таке.
На підставі ст.20, п.77.4 ст.77, л.82.1 ст.82 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-V1, п.2 частини 1 ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VI, наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 26.05.2025 р. №2505к, проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2024 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2024 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2024 р. відповідно до затвердженого плану перевірки.
За результатами перевірки ФОП ОСОБА_2 було складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки №21361/02-32-24-05/ НОМЕР_1 від 25.07.2025 року, згідно з яким встановлено порушення:
п.36.1 ст. 36, п. 44.1 ст. 44, п.46.1 ст.46, п.185.1"а" ст. 185, п.187.1. ст. 187, п.188.1 ст. 188, п.189.1 ст.189, п. «г» 198.5, п.198.6, ст.198, п. 80 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в загальній сумі 215427 грн.
п.201.1, абз.10 п.201.4, п. 201.7, п. 201.10, п. 201.16, ст.201, пп.69.1 п. 69 підрозділу 10, розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-V1 (із змінами) проведеною перевіркою встановлено відсутність складання та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;
п.51.1 ст.51, п.176.2 "б" ст.176 Податкового Кодексу України та розділу ІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, а саме : Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за III кв.2022 р. по строку подання 09.11.2022 р. не подано;
п.176.2 "6" ст.176 Податкового Кодексу України та роз. III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а саме: подання в неповному обсязі відомостей про нараховані та виплачені доходи фізичним особам - підприємцям в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2018- 2024 років;
п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-V1 із змінами та доповненнями, у результаті чого занижено суму єдиного внеску нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 2167,81 грн.
ФОП ОСОБА_2 не погодившись з висновками, наведеними в акті перевірки та в порядку визначеному п. 86.7 ст. 86 ПКУ, надано заперечення до акту документальної планової виїзної перевірки №21361/02-32-24-05/3070304437 від 25.07.2025.
За результатами розгляду заперечення Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято рішення залишити залишок заблокованих податкових накладних, по яких не вживалися заходи щодо реєстрації (розблокування) зупинених податкових накладних та не оскаржувалися рішення контролюючого органу про відмову в їх реєстрації в адміністративному та/або в судовому порядку в терміни встановлені чинним законодавством в сумі ПДВ 2230930 грн.
Відповідно, було прийнято ППР від 26.08.2025 № 0264032405 на суму штрафних санкцій 1 121 354,46 грн.
Не погоджуючись з вказаними податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Зокрема, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
Відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Як встановлено судом, контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2024 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2024 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2024 р. відповідно до затвердженого плану перевірки. 
Зокрема, в ході проведення перевірки встановлено відсутність складання та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, з чим не погоджується позивач.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Статтею 120-1 ПК України визначена відповідальність платників податків за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної. Тобто, законодавець передбачив для платників податків відповідальність за порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України.
Так, зокрема, згідно приписів пункту 120-1.2 статті 120 ПК України (який і було застосовано відповідачем в оскаржуваному ППР) відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.
Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.
З матеріалів справи вбачається, що за результатом проведення документальної планової виїзної перевірки податковим органом, зокрема, було встановлено відсутність складання та реєстрації в ЄРПН податкових накладних.
При цьому, представник позивача вказав, що позивач по усіх операціях продажу вчиняв усі встановлені законодавством заходи щодо реєстрації податкових накладних, які, в подальшому, податковим органом блокувалися і саме через таке блокування, не відбулася реєстрація цих податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідно до Рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН №4766 від 09.12.2021 фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано таким, що відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. При цьому, рішення про відповідність критеріям ризиковості не оскаржувалось платником в адміністративному та судовому порядку.
Комісією з питань зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято рішення від 16.01.2024 № 70 про невідповідність платника податку ФОП ОСОБА_2 критеріям ризиковості платника податку.
Як зазначено, представником відповідача, відповідно до даних ЄРПН встановлено, що за період з листопада 2021 по квітень 2023 року ФОП ОСОБА_2 виписано та подано на реєстрацію 1987 податкових накладних, з них:
зареєстровано - 158 податкових накладних;
зареєстровано за рішенням Комісії - 939 податкових накладних;
реєстрацію зупинено - 759 податкових накладних;
відмовлено за рішенням Комісії - 123 податкових накладних;
відмовлено за рішенням Комісії. "Скаргу не задоволено" - 8 податкових накладних.
Суд зауважує, що ФОП ОСОБА_3 не вживалися заходи щодо реєстрації (розблокування) зупинених податкових накладних та не оскаржувалися рішення контролюючого органу про відмову в їх реєстрації. При цьому, перевіркою встановлено, що відхилення в загальній сумі 2856158 грн. пояснюється тим, що в ЄРПН рахуються податкові накладні на загальну суму ПДВ 2856158 грн по податкових зобов`язаннях реєстрацію яких зупинено.
За таких обставин суд погоджується із висновком відповідача про наявність правових підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності на підставі пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України і, відповідно, про застосування до позивача штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Отже, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення 26.08.2025 № 0264032405 є законним.
Щодо доводів позову про те, що при визначенні розміру штрафу відповідач у порушення пункту 11 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України неправомірно і безпідставно застосував розміри штрафів, передбачені пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, замість розмірів штрафів, передбачених пунктом 90 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, то суд зазначає наступне.
До Податкового кодексу України Законом України від 12.01.2023 р. № 2876-ІХ «Про внесення змін до розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування», який набрав чинності 08.02.2023 р., були внесені зміни (далі Закон - №2876-ІХ)
Так, пунктом 89 підрозділу 2 Розділу XX ПК України у редакції Закону №2876-ІХ передбачено, що тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 N 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Отже, вказаними змінами на період дії воєнного стану в Україні та протягом шести місяців після його припинення або скасування установлено відмінні від пункту 201.10 статті 201 ПК України граничні строки реєстрації податкової накладної (та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної) в ЄРПН (збільшені у порівнянні із загальними строками, визначеними пунктом 201.10.статті 201 ПК України).
Згідно з пунктом 90 підрозділу 2 Розділу XX ПК України у редакції Закону №2876-ІХ тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" 24.02.2022 N 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого пунктом 89 цього підрозділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, встановлюється у розмірі: 2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 5 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 15 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 25 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Таким чином, вказаними змінами також зменшено розміри штрафів та визначено граничні строки реєстрації податкових накладних, що можуть накладатися на платників ПДВ за порушення ними відповідних граничних строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
При цьому законодавцем не указано окремо конкретної календарної дати, з якої пункти 89, 90 підрозділу 2 Розділу XX ПК України у редакції Закону №2876-ІХ підлягають застосуванню та вказаний Закон не містить прямої вказівки про надання зворотної дії в часі (наприклад, як Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України" від 13.12.2022 N 2836-IX (чинний з 03.01.2023), яким передбачено, що норми абзаців другого - вісімнадцятого підпункту 4 пункту 4 розділу I цього Закону (щодо змін до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України) застосовуються починаючи з 27 травня 2022 року).
Відповідно до приписів частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року N 1-рп/1999, дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.
Конституційний суд зазначив, що це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.
Суд зауважує, що Законом №2876-ІХ не визначено особливостей застосування тих чи інших положень та дати, з якої відповідні положення мають застосовуватись. Відтак, положення пункту 89, 90 підрозділу 2 Розділу XX ПК України у редакції Закону №2876-ІХ підлягають застосуванню до тих правовідносин, котрі виникнуть у часі після набрання чинності нормами Закону №2876-ІХ (тобто після 08.02.2023).
Таким чином, до 08.02.2023 граничні строки реєстрації податкової накладної (та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної) в ЄРПН визначались пунктом 201.10 статті 201 ПК України, а з 08.02.2023 граничні строки реєстрації податкової накладної (та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної) в ЄРПН визначаються пунктом 89 підрозділу 2 Розділу XX ПК України у редакції Закону N 2876-IX.
Наведене дає підстави для висновку, що за порушення визначених пунктом 201.10 статті 201 ПК України граничних строків реєстрації податкової накладної (та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної) в ЄРПН підлягає застосуванню штраф згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, а за порушення визначених пунктом 89 підрозділу 2 Розділу XX ПК України у редакції Закону №2876-ІХ граничних строків реєстрації податкової накладної (та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної) в ЄРПН підлягає застосуванню штраф згідно пункту 90 підрозділу 2 Розділу XX ПК України у редакції Закону №2876-ІХ.
Аналогічна позиція висловлена і Верховним Судом у постановах від 30.01.2024 року у справі №280/4484/23, від 06.02.2024 року у справі №160/10740/23.
Водночас суд звертає увагу на те, що до фінансової відповідальності позивача притягнуто за відсутність реєстрації таких податкових накладних в ЄРПН.
За таких обставин безпідставними є твердження позивача про необхідність застосування до нього пункту 90 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, яким зменшено розмір штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН (при цьому за порушення саме визначених пунктом 89 підрозділу 2 Розділу XX ПК України у редакції Закону №2876-ІХ граничних строків реєстрації податкової накладної), а не за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН, що мало місце у цій справі.
Згідно з пунктом 11 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Водночас суд зауважує, що ані Законом №2876-ІХ, ані будь-яким іншим законом не зупинялася (не скасовувалася) дія пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України, яким встановлена відповідальність за не реєстрацію податкових накладних у граничні строки, визначені пунктом 201.10 статті 201 ПК України.
Відтак, оскільки станом на дату винесення відповідачем оскаржуваного позивачем рішення діяли (були чинними) положення пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України, то податковим органом правомірно застосовано до позивача штраф саме згідно названої норми. Правових підстав для застосування відповідачем до позивача пункту 90 підрозділу 2 Розділу XX "Перехідні положення" ПК України не було.
Отже, твердження у позові про неврахування відповідачем при винесені оскаржуваного рішення пункту 11 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, а також положень статті 58 Конституції України, є помилковими.
Крім того, представник позивача аргументував свої доводи щодо протиправності спірного рішення з посиланням на абз. 13 п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України, яким визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.
З цього приводу, суду зазначає, що відповідно до п. 6 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, зазначені у п. 5 Порядку № 520, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.
Аналізуючи положення пункту 201.1 статті 201 ПК України, Порядку №1165 та Порядку №520 Верховний Суду у постанові від 03.03.2026 у справі №580/8808/24 дійшов наступного висновку:
«… законодавець встановив чітку та послідовну процедуру реалізації обов`язку платника щодо реєстрації податкової накладної, яка поєднує як обов`язок платника податку належним чином документально підтвердити здійснення господарської операції, так і повноваження контролюючого органу здійснювати превентивний контроль за дотриманням вимог податкового законодавства.
У межах цієї процедури зупинення реєстрації податкової накладної не є санкцією, а виступає тимчасовим запобіжним заходом, спрямованим на перевірку достатності та належності документального підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній. Водночас реалізація такого заходу з боку контролюючого органу обумовлена обов`язком дотримання встановленого законом порядку, зокрема належного інформування платника про підстави зупинення реєстрації та перелік документів, необхідних для подальшого розгляду питання.
Разом із цим, у разі коли платник, будучи належним чином повідомленим про необхідність надання додаткових пояснень та копій документів, не скористався наданим йому правом на їх подання або скористався ним частково, негативні процесуальні наслідки такої поведінки покладаються саме на нього.»
Судом під час розгляду справи встановлено, що платником податків протягом 365 днів не вживалося заходів для розблокування реєстрації податкових накладних.
З огляду на викладене, суд вважає, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом. Правові підстави для його скасування відсутні, а доводи позову не свідчать про обґрунтованість заявлених вимог. 
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів законність оскаржуваного рішення. Натомість доводи позову не свідчать про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог. 
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (21027, м. Вінниця, вул. Костянтина Василенка, 21, код ЄДРПОУ 44069150)

Повний текст рішення суду виготовлено 24.07.2026

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович