Номер провадження 2/754/4481/26
Справа №754/12400/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України

31 березня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Буша Н.Д.,
секретаря судового засідання Поліщук Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на грошові кошти боржника, - 
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою суду від 07.08.2025 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. 
Ухвалою суду від 03.10.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 26.02.2026 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.
Позовна заява мотивована тим, що 08.05.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, який був посвідчений Гончар Г.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1411. У відповідності до п. 1 договору позики, позивач надав відповідачу, а відповідач отримав у позивача у борг на умовах прзики суму грошових коштів у розмірі 40 000 доларів 00 центів США, що станом на дату укладання договору позики було еквівалентом 1 462 744 грн. за курсом НБУ на день укладення договору позики 1 долар США дорівнював 36 грн. 56 коп. У відповідності до п.2 Договору позики, відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути суму грошових коштів, отриманих у позику, у строк до 08.08.2023 року. У строк відповідач грошові кошти не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача усно з проханням повернути йому грошові кошти, на що відповідач надав відповідь, що обов`язково поверне йому суму позики, але пізніше, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. У зв`язку з ти, що відповідач не повернув суму позики, позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики та за результатами судового розгляду 08.02.2024 року у справі 754/15379/23 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позиуи у розмірі 40 000 доларів США та судовий збір у розмірі 13 420 грн. Крім того, 08.05.2023 року ОСОБА_2 в якості довірителя видав на ОСОБА_1 в якості повіреного, довіреність, що стосувалась продажу, відчудження належної квартири ОСОБА_2 на праві приватної власності частини квартири або усієї квартири АДРЕСА_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Г.В. за реєстровим №1314. Зважаючи на те, що відповідач не повернув позивачу суму позики, позивач вимушений застосувати механізм задоволення своїх вимог шляхом продажу квартири, яка належить відповідачу, проти чого відповідач не заперечував. Позивачем було знайдено покупця на вище вказану квартиру та 28.03.2025 року укладено договір купівлі-продажу, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Г.В., за реєстровим №1181. У відповідності до умов даного Договору, в якості продавця за договором виступив громадянин України ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності, діє громадянин України ОСОБА_1 , а в якості покупця громадянин України ОСОБА_3 . У відповідності до умов п. 1 Договору, продавець продав, а покупець купив у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 . У відповідності до умов п. 2 Договору, квартира, що відчужується за цим договором належить продавцю на праві приватної власності наступним чином: 1/3 частка належить на підставі Свідоцтва про право власності (СТЕ 147039), виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації 20 березня 2009 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 20 березня 2009 року, №758, дублікат якого видано Відділом обліку, розподілу житлової площі та приватизації Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації 28 серпня 2024 року, згідно з розпорядженням №758-29-Д від 28 серпня 2024 року відділу обліку, розподілу житлової площі та приватизації Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Право власності на 1/3 частину квартири зареєстровано в Комунальному підприємстві Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 12 травня 2009 року за реєстровим № 3821; 1/6 частка належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Козак Н.А., державним нотаріусом П?ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори 02 грудня 2024 року, зареєстрованого в реєстрі за №10-1319. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Козак Н.А., П?ятнадцята київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ м. Києва 02 грудня 2024 року, номер запису про право власності 57806315, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 3054173480000; 1/6 частка належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Козак Н.А., державним нотаріусом П?ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори 02 грудня 2024 року, зареєстрованого в реєстрі за N?10-1320. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Козак Н. П?ятнадцята київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ м. Києва 02 грудня 2024 року, номер запису про право власності 57813762, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 3054173480000. У відповідності до умов п. 4 Договору, за домовленістю сторін продаж зазначеної квартири здійснюється за 1 560 000 грн. Ці грошові кошти покупець сплачує подавцеві згідно вимог чинного законодавста. Ця сума повністю сплачена покупцем згідно вимог чинного законодавства та отримана продавцем до підписання цього договору в розмірі, вказаному вище. На час підписання цього договору сторони не мають одна до одної жодних претензій щодо проведення розрахунків. У відповідності до умов п. 5 договору, вартість квартири станом на 17 березня 2025 року становить 1 560 000 грн. згідно звіту про вартість майна, зробленого (наданого) суб?єктом оціночної діяльності - ТОВ «СВМ БІЗНЕС ГРУП». На підставі вказаного вище договору купівлі-продажу позивач отримав грошові кошти у загальній сумі 1 560 000 грн., які, як повірений повинен був би передати відповідачу як довірителю. У той же час, відповідач має заборгованість перед позивачем у загальній сумі 1 476 164 гривень, у зв?язку із чим позивач має цілком законне право утримати суму, яку винен в якості боргу відповідач із належних відповідачу грошових коштів, отриманих від продажу квартири, що належала відповідачу, а тому передача цих коштів відповідачу для того, щоб потім відповідач знову повернув би ці кошти позивачу в якості погашення суми боргу є недоцільним та буде внаслідок нерозумного формалізму мати наслідком зайвий рух коштів та ризик їх втрати для позивача. При цьому, на даний час відповідач ухиляється від зустрічей та контактів із позивачем, а тому якимось чином реалізувати зазначений вище механізм зарахування зустрічних вимог позивачем та відповідачем, та оформлення це якимось документом (договором чи розпискою), для позивача не можливе. У зв?язку із чим, позивач вважає за необхідне забезпечити захист своїх порушених прав та інтересів шляхом звернення до суду із даним позовом.
В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача.
Відповідач, будучи належним чином (шляхом розміщення повідомлення на веб-сайті Судової влади України) повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, правом на подачу відзиву на позов не скористався, в зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Позивач та відповідач уклали договір позики, посвідчений Гончар Г.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 08.05.2023 року, зареєстровано в реєстрі за №1411. У відповідності до п. 1 договору позики, позивач передав позику відповідачу строком до 08.08.2023 року грошові кошти в розмірі 1 462 744,00 грн., що еквівалентно 40 000 доларам США за курсом, встановленим НБУ станом на 08.05.2023 року (1 долар США дорівнював 36 грн. 56 коп.)
ОСОБА_2 склав на ОСОБА_1 довіреність щодо продажу, відчудження належної квартири ОСОБА_2 на праві приватної власності - частини квартири або усієї квартири АДРЕСА_1 , яка посвідчена Гончар Г.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 08.05.2023 року, зареєстровано в реєстрі за № 1314.
Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08.02.2024 року по справі 754/15379/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 40 000 доларів США, що у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом гривні до долару США, визначеним НБУ, становить 1 462 744 грн. та судовий збір у розмірі 13 420 грн.
Деснянським районним судом міста Києва на виконання вказаного рішення видано два виконавчі листи від 21.03.2024 року.
28.03.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений Гончар Г.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №1181. 
Від імені ОСОБА_2 , як продавця на підставі зазначеної довіреності діяв ОСОБА_1 .
У відповідності до умов п. 4 договору продаж зазначеної квартири здійснено за 1 560 000 грн.
Отже, зазначені кошти до підписання договору купівлі-продажу квартири отримав позивач по справі та як повірений повинен передати кошти відповідачу як довірителю.
В той же час відповідач має невиконану заборгованість перед позивачем за договором позики та заочним рішенням суду в сумі 1 476 164 грн., на які позивач просить визнати за ним право власності.
Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ст. 13 Закону України "Про судоустрі і стату суддів").
Така ж норма закріплена в ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.
Одним із видів речей згідно із ст.ст. 179, 184, 192 ЦК України є грошові кошти, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).
Стаття 600 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. 
Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Фактично між сторонами відбулась передача відповідачем, як боржником на користь позивача, як кредитора відступного у формі нерухомого майна та в подальшому грошових коштів від реалізації вказного майна і, як наслідок, зарахування зустрічних однорідних вимог - грошових коштів.
Реалізація механізму припинення зобов`язання у порядку, визначеному ст.ст. 600, 601 ЦК України передбачає участь у відповідних процедурах, підписання необхідних документів на підтвердження такого способу припинення зобов`язання, обох сторін - кредитора та боржника. Але, відповідач ухиляється від участі у вказаних діях.
Фактично, позивач став власником спірних грошових коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна відповідача.
Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, окрім судового, шляху відновлення порушеного права.
Тобто зазначений спосіб захисту як різновид загального способу захисту - визнання права може бути використаний не тільки в речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права.
Способи захисту права, обрані позивачем та застосовані судом, повинні найбільш ефективно поновлювати порушені права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами першою та другою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Частиною першою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З урахуванням вказного, позовні вимоги підлягають задоволенню та розподіл судових витрат слід провести відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на грошові кошти боржника, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на грошові кошти у загальній сумі 1 476 164 грн., які перебувають у фактичному володінні ОСОБА_1 та призначаються для передачі ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) перед ОСОБА_1 за заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08.02.2024 року у справі № 754/15379/23.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 14 761,64 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 15.04.2026 року. 

Суддя      Н.Д. Буша