Справа № 146/897/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді    ОСОБА_1 ,
за участі секретаря     ОСОБА_2 ,
прокурора         ОСОБА_3 ,
обвинуваченого      ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026020200000056 від 24 квітня 2026 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, українець, громадянин України, освіта середня, спеціальних статусів не має, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 листопада 2025 року, яка набрала законної сили 13 листопада 2025 року, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року, яка набрала законної сили 11 грудня 2025 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Однак, ОСОБА_4 , маючи реальну можливість виконати законні постанови суду , підриваючи авторитет органів правосуддя, України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, ігноруючи вимоги суду та усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом вчинив дії, спрямовані на перешкоджання судочинству, що направлено на перешкоджання виконання постанов суду, умисно ухилявся від їх виконання.
ОСОБА_4 , не виконав вказані рішення суду не сплатив штраф та продовжив керування транспортними засобами, чим злісно ухилявся від виконання вищевказаної постанови суду за наступних обставин.
Так, 23 квітня 2026 року біля 21:00 год діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання рішень суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вказаних вище вимог законодавства, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, рухався по вулиці Соборній в с. Комаргород Тульчинського району Вінницької області та був зупинений працівниками ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області за порушення правил дорожнього руху, які склали, щодо останнього постанову по справі про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2026 року серії ЕНА № 707786 за ч. 1 ст. 121-3 та ч.1 ст. 126 КУпАП.
Отже, ОСОБА_4 вчинив дії, спрямовані на умисне невиконання рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом, та характеризуючими матеріалами. З`ясувавши розуміння обвинуваченим змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності його позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого та характеризуючими даними.
Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що перший раз відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності 03 листопада 2025 року за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. В друге відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності 01 грудня 2025 року за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років. Третій раз відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності 23 квітня 2026 року за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, при цьому він вказав, що про вищевказані рішення суду йому було відомо. В скоєному щиро розкаявся.
Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, щире каяття та активне сприяння грошовими коштами шляхом донату для потреб Збройних сил України.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановленні.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. 
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, характеризується позитивно, вину визнає, також враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , необхідно призначити покараня у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів суспільства.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат у справі не має.
Цивільний позов не заявлявся. 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,– 
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Запобіжний захід не обирати.
Речові докази у справі, а саме: 
-автомобіль марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 який поміщено на територію спеціального майданчика для тимчасово затриманих транспортних засобів ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області за адресою смт. Томашпіль Вінницька область вул. І. Гаврилюка 51-повернути фактичному володільцю ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передба чених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя:	  	ОСОБА_1