ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21 липня 2026 року | Справа №: 695/2472/26

Номер провадження 3/695/1287/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року | м. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакова К.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , за ч. 8 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:
згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №437474 від 27.05.2026 ОСОБА_1 27.05.2026 о 17.30 год. по вул. Героїв Маріуполя 17 у м. Золотоноша Черкаської обл. порушив терміновий заборонний припис №АА494371 від 24.05.2026 про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 до 23.40 год. 27.05.2026. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
У судовому засіданні 17.07.2026 вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнав. 
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 27.05.2026 о 17.30 год. по вул. Героїв Маріуполя 17 у м. Золотоноша Черкаської обл. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення щодо неї не вчиняв. Зазначила, що вони з ОСОБА_1 проживають в одному будинку, тому повністю уникнути контактів між ними не є можливим. У зв`язку з цим просила закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.
Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №437474 від 27.05.2026 ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, а саме невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений. 
Об`єктивна сторона правопорушення виражається, саме в умисному невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він був винесений уповноваженими підрозділами поліції у сфері протидії домашньому насильству.
Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 у період строку дії термінового заборонного припису вчинив будь-які дії, що призвели до його умисного невиконання, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення. 
В даній ситуації на думку Суду в матеріалах справи не знайшлося підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив умисне невиконання термінового заборонного припису в контексті ч. 2 ст. 173-8 КУпАП. Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 , визначений терміновим заборонним приписом як кривдник, та ОСОБА_2 , визначена постраждалою особою, проживають в одному житловому будинку за однією адресою та не мають іншого житла, окрім зазначеного.
Будь-які інші докази, які би підтверджували обставини, зазначені у фабулі протоколу, в матеріалах справи відсутні.
В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.
Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).
Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Керуючись ч. 8 ст. 173-2, ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:
провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів.
Повний текст постанови буде складено та оголошено 24.07.2026 о 08.06 год.

Суддя: К.М. Ушакова