КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/10773/2026 Доповідач - Кафідова О.В.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/24394/25

09 вересня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бойка Євгена Васильовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Марфіної Н.В. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що ТОВ «Євро-Реконструкція» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для споживачів установленої зони теплопостачання Дніпровського та Дарницького районів міста Києва.
Зазначало, що надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 , у тому числі до квартири АДРЕСА_2 , здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії, яка додається до позову.
Позивач посилався на те, що відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, та не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Зазначало, що відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Вказувало, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2013 року є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину.
Зазначав, що відповідачі своєчасно не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, а також плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого станом на 01 жовтня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 68 124,11 грн, з яких: за постачання теплової енергії - 45 843,58 грн, за постачання гарячої води - 19 838,37 грн, абонентська плата - 2 442,16 грн. 
Посилаючись на неналежне виконання відповідачами грошових зобов`язань, позивач також просив стягнути інфляційну складову боргу у розмірі 10,99 грн та три проценти річних у розмірі 0,85 грн.
Таким чином, ТОВ «Євро-Реконструкція» просило стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 68 135,95 грн та судові витрати.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, гарячої води, абонентської плати у розмірі 68124,11 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 10,99 грн.; 3% річних у розмірі 0,85 грн., а всього 68135 (шістдесят вісім тисяч сто тридцять п`ять) грн. 95 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 18 квітня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бойко Євген Васильович через підсистему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу в якій просив суд прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2026 та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, вирішити питання про розподіл судових витрат.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що про існування позову ОСОБА_1 нічого не було відомо, позовну заяву з додатками та копію ухвали про відкриття провадження він не отримував, що, на його думку, підтверджується зворотним повідомленням та відомостями про відстеження поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. 
Вважає, що внаслідок цього відповідач був позбавлений можливості подати відзив на позов та докази, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Заперечує право позивача на стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячої води, посилаючись на те, що у 2010 році у спірній квартирі було скоєно вбивство з підпалом квартири, у зв`язку з чим було порушено кримінальну справу, квартиру визнано місцем злочину, опечатано та накладено на неї арешт.
Зазначає, що у 2010 році ОСОБА_1 звернувся до виконавця комунальних послуг, яким на той час були ЖРЕО-402 та ТОВ «Україна житло-сервіс», із заявою про відключення квартири від мереж централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання.
Вказує, що відповідно до акта від 25 жовтня 2010 року, складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві у присутності представників ТОВ «Україна житло-сервіс» та ЖРЕО-402, квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 були відключені від мереж централізованого опалення, гарячого і холодного водопостачання.
Зазначає, що на підставі цього акта 02 листопада 2010 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Україна житло-сервіс» із заявою про звільнення від сплати комунальних послуг.
Посилається на те, що квартира і на цей час перебуває у стані, в якому знаходилася після пожежі та її гасіння, а надання комунальних послуг у квартирі відсутнє через заварені вводи. 
Зазначає також, що у 2016 році, отримавши від ТОВ «Євро-Реконструкція» платіжні документи з нарахуваннями за опалення та гаряче водопостачання, звертався до позивача та повідомляв, що комунальні послуги не отримує і договору з товариством не укладав. 
Вказує, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у разі фактичного користування ними, а в цій справі послуги до квартири фактично не надаються.
Зазначає, що відключення квартири від опалення та гарячої води відбулося ще у 2010 році, за участю тогочасного виконавця комунальних послуг, а ТОВ «Євро-Реконструкція», ставши в подальшому виконавцем відповідних послуг, не перевірило фактичний стан квартири та почало здійснювати нарахування. 
Також апелянт зазначає, що в квартирі з 2010 року ніхто не проживає, квартира внаслідок пожежі та її гасіння стала непридатною для проживання, що підтверджується звітом про оцінку матеріального збитку від липня 2011 року, фотографіями квартири після пожежі та фотографіями станом на квітень 2026 року. 
Посилається на те, що відповідачі не здійснювали жодних дій, які б свідчили про укладення договорів із позивачем: не сплачували рахунки за відповідні комунальні послуги, не направляли повідомлення про прийняття пропозиції укласти договір, а факт отримання ними послуг відсутній. 
На думку апелянта, суд першої інстанції, не забезпечивши відповідачу можливості подати відзив і відповідні докази, не з`ясував усіх обставин справи та стягнув заборгованість за комунальні послуги, які фактично не надавалися. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Євро-Реконструкція» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року - без змін.
Позивач зазначає, що суд першої інстанції вжив усіх належних та можливих заходів щодо повідомлення відповідачів про відкриття провадження у справі та направляв судові документи на офіційну адресу їх місця реєстрації. 
Також позивач вказує, що відповідачі як власники квартири від надання житлово-комунальних послуг у встановленому законом порядку не відмовлялися, належних доказів відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не надали, а тому повинні відшкодувати вартість наданих послуг. 
Зазначає, що надані відповідачем документи щодо подій 2010 року не є підставою для звільнення власників від оплати послуг за період з 24 лютого 2022 року по 01 жовтня 2025 року, оскільки стосуються іншого періоду.
На думку позивача, матеріали справи не містять доказів того, що у спірний період у квартирі було відсутнє централізоване опалення та гаряче водопостачання, що квартира залишалася непридатною для проживання та що її було відключено від відповідних мереж у встановленому законом порядку з опломбуванням мереж ТОВ «Євро-Реконструкція». 
ТОВ «Євро-Реконструкція» також вказує, що послугу з постачання теплової енергії воно надає не окремо до кожної квартири, а в цілому до багатоквартирного будинку, тому, на його думку, не зобов`язане доводити факт постачання теплової енергії безпосередньо до квартири відповідачів. 
У додаткових поясненнях ТОВ «Євро-Реконструкція» зазначило, що подані відповідачем акт № 94 від 25 жовтня 2010 року, постанова слідчого, звіт про оцінку збитків, фотографії та інші документи не є документами, якими квартира у встановленому законом порядку визнається непридатною для проживання.
Позивач вказував, що матеріали справи не містять акта, складеного за результатами технічного обстеження відповідною комісією, та рішення органу місцевого самоврядування про визнання квартири непридатною для проживання. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та додатково подані докази, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом.
Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15 березня 2013 року є співвласниками у рівних частках квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер 90, виданого 01 березня 2013 року, та свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 108, виданого 15 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 
Із наданої позивачем ліцензії вбачається, що ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює господарську діяльність з постачання теплової енергії.
Позивачем також надані розрахунки нарахувань за особовим рахунком квартири АДРЕСА_2 , відомості щодо тарифів на послуги з постачання гарячої води та теплової енергії, а також інші документи, якими ТОВ «Євро-Реконструкція» обґрунтовує розмір заявленої до стягнення заборгованості. 
Разом із апеляційною скаргою представником ОСОБА_1 надано акт № 94 від 25 жовтня 2010 року про відключення квартир від мереж централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання.
Із зазначеного акта вбачається, що його складено слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві старшим лейтенантом міліції Савченком О.М., представником виконавця комунальних послуг ТОВ «Україна житло-сервіс» та представником ЖРЕО-402.
В акті зазначено, що його підписанти підтверджують відключення від мереж ЦО і ВП квартир АДРЕСА_2 і АДРЕСА_5 . Акт підписаний відповідними представниками. 
Також матеріали містять заяву ОСОБА_1 від 02 листопада 2010 року до ТОВ «Україна житло-сервіс» про звільнення від оплати комунальних послуг.
У заяві ОСОБА_1 посилався на вчинення кримінального правопорушення та пожежу у квартирі АДРЕСА_2 , зазначав, що квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 відповідно до акта № 94 від 25 жовтня 2010 року відключені від централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання та перебувають в аварійному стані, у зв`язку з чим просив звільнити від оплати комунальних послуг та відключити обидві квартири від загального газового стояка на час розслідування кримінального правопорушення та до усунення пошкоджень.
На заяві міститься відмітка ТОВ «Україна житло-сервіс» про її одержання.
Матеріали справи також містять постанову слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві від 08 листопада 2010 року про накладення арешту на майно, з якої вбачається, що квартира була пов`язана з розслідуванням кримінальної справи. 
Крім того, відповідачем надано лист, адресований генеральному директору ТОВ «Євро-Реконструкція», датований 2016 роком, у якому ОСОБА_1 повідомляв, що отримав платіжні повідомлення за опалення квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_4 , з нарахуваннями не погоджується, оскільки квартири були відключені ЖРЕО-402 спільно з ТОВ «Україна житло-сервіс» від мереж централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання, про що складено акт № 94, та зазначав, що квартири з 20 жовтня 2010 року перебувають в аварійному стані і на момент складання листа непридатні для проживання.
У цьому ж листі ОСОБА_1 зазначав, що стан квартири АДРЕСА_2 зафіксовано в ЖРЕО-402 та ТОВ «Україна житло-сервіс», просив пояснити підстави нарахування плати за послугу, яка фактично не надається, та пропонував установити теплові лічильники. 
До апеляційної скарги також долучено звіт про оцінку розміру матеріального збитку, завданого конструктивним елементам квартири АДРЕСА_2 внаслідок пожежі та її гасіння, складений у липні 2011 року.
Із резюме звіту вбачається, що об`єктом оцінки є конструктивні елементи квартири АДРЕСА_3 , пошкоджені внаслідок пожежі та її гасіння, а оцінка здійснювалася станом на 31 липня 2011 року. Розмір матеріального збитку визначено у сумі 133 350 грн.
Звіт містить детальний перелік пошкоджених конструктивних елементів, матеріалів та необхідних відновлювальних робіт, а також фотографії квартири після пожежі. 
До апеляційної скарги також долучено фотографії квартири, зроблені у квітні 2026 року. Із фотоматеріалів убачається істотне пошкодження внутрішнього оздоблення квартири, сліди пожежі, пошкодження стін, підлоги та інших елементів приміщення, значна кількість залишків пошкодженого майна та будівельних конструкцій. 
Таким чином, надані в апеляційному провадженні докази стосуються не лише питання проживання чи непроживання відповідачів у квартирі, а безпосередньо обставини фізичного відключення квартири від мереж централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання.
Вказані докази не були подані ОСОБА_1 до суду першої інстанції у зв`язку з тим, що копію позовної заяви з доданими до неї документами та ухвалу про відкриття провадження у справі він не отримав, а про розгляд справи дізнався після отримання копії рішення.
З огляду на такі обставини колегія суддів вважає наявними передбачені частиною третьою статті 367 ЦПК України виняткові підстави для прийняття та дослідження додатково поданих відповідачем доказів, оскільки неможливість їх подання суду першої інстанції була зумовлена причинами, що об`єктивно не залежали від нього. Чинна редакція ЦПК передбачає прийняття доказів, які не були подані до першої інстанції, у виняткових випадках за умови доведення таких причин. 
Відповідно пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожитіжитлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Закон № 2189-VIII є чинним. 
Отже, сам по собі факт відсутності письмового договору не звільняє споживача від оплати житлово-комунальної послуги, якщо відповідна послуга фактично надавалася.
Разом із тим обов`язок оплатити житлово-комунальну послугу не може виникати лише з факту права власності на квартиру та здійснення виконавцем нарахувань за особовим рахунком без встановлення факту надання відповідної послуги цьому об`єкту нерухомого майна.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статей 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. 
Звертаючись із цим позовом, ТОВ «Євро-Реконструкція» посилалося саме на те, що протягом спірного періоду воно надавало до квартири АДРЕСА_2 послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, а відповідачі відповідні послуги отримували, однак не оплачували.
Відтак саме на позивача покладено обов`язок доведення факту надання послуг, за які ним заявлено вимоги про стягнення плати.
Колегія суддів не погоджується з доводами відзиву про те, що позивач взагалі не повинен доводити факт надання послуги безпосередньо до квартири відповідачів лише з тієї причини, що теплова енергія постачається до багатоквартирного будинку в цілому.
У цій справі відповідачами заперечується не сам факт підключення будинку АДРЕСА_1 до системи централізованого теплопостачання, а факт технічної можливості надходження відповідної послуги саме до квартири АДРЕСА_2 , оскільки вводи до цієї квартири були фізично відключені ще у 2010 році.
Ця обставина підтверджується письмовим актом від 25 жовтня 2010 року, складеним не односторонньо самим споживачем, а за участю слідчого, представника житлово-експлуатаційної організації та представника тогочасного виконавця комунальних послуг.
Отже, наведені обставини істотно відрізняються від випадків самовільного демонтажу опалювальних приладів або самовільного від`єднання квартири від внутрішньобудинкової системи опалення.
Верховний Суд дійсно висловлював позицію, за якою самовільне відключення квартири у багатоквартирному будинку від централізованого опалення не звільняє її власника від оплати послуг. Водночас роз`яснюючи цю позицію, було звернуто увагу, що вона стосувалася квартири, яка залишалася підключеною до системи централізованого опалення. 
У цій же справі матеріали містять документальне підтвердження відключення квартири за участю виконавця комунальних послуг у зв`язку з надзвичайними обставинами - вчиненням кримінального правопорушення та пожежею.
Позивачем не надано доказів того, що після складення акта № 94 від 25 жовтня 2010 року постачання теплової енергії та гарячої води до квартири АДРЕСА_2 було відновлено.
Матеріали справи не містять акта про відновлення подачі відповідних послуг, акта про розпломбування чи підключення мереж квартири, акта технічного обстеження, який би підтверджував наявність технічної можливості надходження теплоносія або гарячої води до квартири, або іншого належного доказу відновлення її підключення до відповідних мереж.
Розрахунки заборгованості та відомості про встановлені тарифи підтверджують розмір здійснених позивачем нарахувань, однак самі по собі не підтверджують фактичного надання послуг за наявності доказів фізичного відключення квартири від відповідних мереж.
Не підтверджує такого факту і надання послуги з теплопостачання до будинку в цілому, оскільки за конкретних установлених у цій справі обставин необхідним є встановлення того, чи була квартира АДРЕСА_2 після її відключення у 2010 році повторно приєднана до внутрішньобудинкових мереж та чи існувала у спірний період технічна можливість отримання відповідачами заявлених позивачем послуг. Таких доказів позивач суду не надав.
При цьому посилання ТОВ «Євро-Реконструкція» на те, що акт № 94 від 25 жовтня 2010 року був складений до початку діяльності позивача як виконавця послуг та що саме товариство участі у відключенні не брало, не спростовує самого факту відключення квартири.
Зміна виконавця комунальної послуги не відновлює автоматично фізичного підключення квартири до відповідної мережі та не підтверджує фактичного надання послуги.
Так само колегія суддів не погоджується з доводами позивача про те, що документи 2010-2011 років не мають значення для вирішення спору лише через те, що заявлений до стягнення борг стосується періоду з 24 лютого 2022 року по 01 жовтня 2025 року.
Акт від 25 жовтня 2010 року підтверджує виникнення фактичного стану - відключення квартири від відповідних мереж. За відсутності доказів наступного відновлення такого підключення сам по собі сплив часу не припиняє доказового значення акта.
Фотографії квартири, складений після пожежі звіт про оцінку збитків, заява ОСОБА_1 від 02 листопада 2010 року та подальше письмове звернення до ТОВ «Євро-Реконструкція» узгоджуються між собою та в сукупності з актом № 94 підтверджують послідовність обставин, на які посилається апелянт.
Так само наявність у відповідачів права власності на квартиру відповідно до статті 322 ЦК України покладає на них обов`язок утримувати належне їм майно, однак не є самостійним доказом отримання ними конкретної комунальної послуги.
З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено тієї обставини, з якою закон пов`язує виникнення обов`язку з оплати заявлених у цій справі послуг, а саме факту надання відповідачам у спірний період послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.
За відсутності доведеного основного грошового зобов`язання відсутні також правові підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.
Щодо заявленої до стягнення плати за абонентське обслуговування колегія суддів враховує, що ця плата заявлена позивачем у межах правовідносин з надання відповідних комунальних послуг та включена до загального розрахунку заборгованості.
Оскільки позивачем у цій справі не доведено фактичного надання до квартири АДРЕСА_2 тих послуг, з обслуговування яких здійснено відповідні нарахування, а також не наведено окремого обґрунтованого розрахунку та правової підстави для стягнення абонентської плати незалежно від установлених судом обставин відключення квартири, підстав для задоволення позову і в цій частині немає.
Таким чином, надані позивачем докази підтверджують його статус виконавця відповідних послуг, підключення до системи теплопостачання багатоквартирного будинку та здійснення нарахувань за особовим рахунком, однак не спростовують наданих відповідачем доказів відключення квартири АДРЕСА_2 від відповідних мереж та не підтверджують відновлення її підключення у спірний період.
Відтак висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для солідарного стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 68 135,95 грн не відповідає обставинам справи та ґрунтується на неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бойка Євгена Васильовича підлягає задоволенню, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Євро-Реконструкція».
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 16 квітня 2026 року. 
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а в задоволенні позову ТОВ «Євро-Реконструкція» слід відмовити, сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн підлягає стягненню з ТОВ «Євро-Реконструкція» на його користь.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бойка Євгена Васильовича - задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 633 грн 60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: