ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1220/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/6154/24 | Токова С.Є.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Новіков О. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії

суддів: Новікова О. М., Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л.,
за участю секретаря Костенко А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ковтуна Андрія Володимировича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2026 року у справі заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -  
в с т а н о в и в :

У травні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення над ним опіки та призначення опікуна.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства. Відповідно до листа КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» за №623/01-05/1 від 21.03.2024 року, ОСОБА_4 перебував з 2010 року по 05.07.2019 під наглядом лікаря-психіатра. З 23.06. по 06.07.2023 року ОСОБА_4 проходив курс лікування у дитячому стаціонарному відділенні КПП «ЧОПНД Черкаської обласної ради».
Відповідно до епікрізу з медичної картки стаціонарного хворого № 819, ОСОБА_4 встановлено діагноз: атиповий аутизм з якісним порушенням мовлення ( СНМ ІІІ р. Алалія, когнітивною недостатністю (МІН), порушенням комунікативної сфери з низьким рівнем функціонування, порушенням адаптації в побуті, А84.1- Атіпічний аутизм. 06.03.2023 року ОСОБА_4 виписано без змін.
16.08.2023 йому встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства, рекомендовано проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапія і психокорекція.
Батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , шлюб між якими був розірваний 23 травня 2011 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси.
З моменту розірвання шлюбу ОСОБА_3 припинив підтримувати відносини з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та тим самим самоусунувся від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Має заборгованість по сплаті аліментів з 01 листопада 2021 року.
З 12 липня 2012 року заявник ОСОБА_1 став проживати разом з ОСОБА_5 в орендованій квартирі по АДРЕСА_1 . Разом з ними проживав і син ОСОБА_5 - ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна дитина ОСОБА_6 . У 2021 році вони придбали спільну квартиру, у якій з 2021 року зареєстрована донька, а з 04.03.2024 зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 . 
18 січня 2024 вони уклали шлюб, а тому він є вітчимом ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 внаслідок хвороби не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватись в простих життєвих ситуаціях, не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, а тому потребує постійного стороннього догляду. В той же час, мати ОСОБА_5 не може забезпечити постійну допомогу в силу зайнятості на роботі - водій, та у зв`язку з постійними відрядженнями до інших країн. А тому, він є єдиним членом сім`ї, який надає допомогу та догляд ОСОБА_4 .
З наведених підстав просив:
- визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - недієздатним.
- встановити над ОСОБА_4 опіку та призначити його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2026 року заява задоволена частково, визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.
У задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном над недіздатним ОСОБА_4 відмовлено.
До вирішення питання щодо призначення опікуна покладено здійснення обов`язків опіки над недієздатним ОСОБА_4 на орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради.
Відмовляючи в частині вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном стосовно ОСОБА_4 , суд вказав, що, враховуючи наявність у недієздатного ОСОБА_4 родича першого ступеня спорідненості, слід відмовити в заяві за її необґрунтованістю в цій частині.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Ковтун А. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в які просить рішення суду скасувати та повністю задовольнити заяву ОСОБА_1 .
Вказує, що суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, в умовах воєнного стану, має намір отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а тому і звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення його опікуном над ОСОБА_4 .
Такий висновок суду є безпідставним та надуманим, так як ОСОБА_1 є заброньованим від призову на військову службу під час мобілізації до 16.02.2027, а постановою ВЛК від 15.05.2024 визнаний обмежено придатним до військової служби, тобто придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОХ, охорони. Будь-які докази протилежного, матеріали справи не містять.
Тому висновок суду про намір ОСОБА_1 отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав призначення його опікуном над ОСОБА_4 є безпідставним та надуманим, який не відповідає обставинам справи.
Також, з даного приводу апелянт звертає увагу, що у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 15.09.2025 справа 727/5306/24, від 07.04.2022 справа 712/10043/20, від 08.01.2024 справа 753/1905/22, при призначенні опікуна слід якнайкраще враховувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Тобто, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатним ОСОБА_4 , з підстав ймовірного ухилення самого ОСОБА_1 від мобілізації, суд першої інстанції не враховував якнайкращі інтереси недієздатного ОСОБА_4 , що не відповідає вищенаведеним висновкам Верховного Суду, на які ж сам суд і послався.
Крім того не погоджується і з безпідставним висновком суду про передчасність та неповноту висновку органу опіки та піклування щодо можливості призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_4 . Так, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 120 від 11.02.2025 затверджено склад опікунської ради при виконавчому комітеті Черкаської міської ради згідно з додатком 1. Згідно з додатком 1 до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 120 від 11.02.2025, членом опікунської ради, окрім інших, є: ОСОБА_7 – начальник групи соціальної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отже, висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_4 прийнято з урахуванням позиції ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стосовно висновків суду про зміну реєстрації місця проживання ОСОБА_4 саме перед зверненням із заявою до суду, скаржник зазначає, що ОСОБА_4 дійсно до 04.03.2024 був зареєстрований в АДРЕСА_2 . Власником квартири АДРЕСА_3 , є ОСОБА_3 – батько ОСОБА_4 , який припинив спілкуватись із сином з часу розірвання шлюбу, тобто з 2011 року. 18 січня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, а вже 18.03.2024 ОСОБА_4 зареєстрував своє місце проживання по АДРЕСА_4 . Квартира АДРЕСА_5 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Раніше це зробити не можна було так як останні не мали власного житла, спільне проживання відбувалось в орендованій квартирі – АДРЕСА_1 .
Стосовно висновків суду про те, що саме ОСОБА_5 , як мати була ознайомлена з витягом з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 15.08.2013 року та висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 01.12.2020 року, та саме вона на той час виконувала обов`язки законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 зазначає, що у 2013 році ОСОБА_4 було 8 років, а у 2020 році – 15 років. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено 18 січня 2024 року. Тобто, станом на 15.08.2013 чи 01.12.2020, ОСОБА_1 в силу вимог Закону, не міг мати та не мав жодних представницьких прав чи обов`язків щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , в тому числі і знайомитись з витягом з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 15.08.2013 року та висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 01.12.2020 року.
Також вказує, що необхідно враховувати і ту обставину, що станом на 15.08.2023 та 01.12.2020 окрім матері, законним представником ОСОБА_4 був і батько – ОСОБА_3 , який на даний час, з 15 жовтня 2025 року, вважається безвісти зниклим. Дані обставини справи залишились поза увагою суду, в зв`язку із чим, постановляючи рішення, суд не врахував якнайкращі інтереси недієздатного ОСОБА_4 та дійшов до помилкових висновків.
Вважає, що висновки, викладені в рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.03.2026 у справі № 712/6154/24 не відповідають обставинам справи, тому таке рішення суду є незаконним та, в силу ст.ст. 374, 376 ЦПК України, підлягає скасуванню.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Вислухавши доводи апелянта та його представника, заінтересовану особу ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказаним вимогам судове рішення в оскаржуваній його частині відповідає.
Встановлено, що батьками ОСОБА_4 (особи, відносно якої ставиться питання про визнання недієздатним) є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 10).
Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірваний на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.11.2011 року (а.с.28).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 та довідкою до акту огляду МСЕК від 16.08.2023 (а.с. 11, 12).
Згідно з виписками Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» ОСОБА_4 встановлено діагноз: атиповий аутизм з якісним порушенням мовлення (СНМ ІІІ р. Алалія, когнітивною недостатністю МІН), порушенням комунікативної сфери з низьким рівнем функціонування, порушенням адаптації в побуті, А84.1- Атіпічний аутизм).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 414 від 16.07.2025 року на даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає хронічною стійкою психічною хворобою - атиповим аутизмом з якісними порушеннями мовлення, когнітивною недостатністю, порушенням комунікативної сфери з низьким рівнем функціонування, через що він не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.
З урахуванням беззаперечних доказів психологічного та психічного стану ОСОБА_4 , суд вірно визнав його недієздатним. 
Щодо вимоги заяви про призначення недієздатному ОСОБА_4 опікуна слід зазначати наступне.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (частина третя статті 294 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 293 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в порядку окремого провадження.
Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (частина третя статті 296 ЦПК України).
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі - Правила).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.
Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).
Велика Палата Верховного Суду у справі № 496/4271/16-а (провадження № 11-606апп18) сформулювала правовий висновок, згідно з яким «рішення виконавчого комітету як органу опіки та піклування є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано призначити опікунами, таке рішення не порушує прав та обов`язків інших опікунів та підопічного. Правові наслідки для інших опікунів, підопічного виникають виключно в результаті постановлення рішення судом, в процесі чого саме і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, зокрема й оскаржуваного рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання призначення опікуна недієздатній особі».
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20 (провадження № 61-21311св21) зазначив, що «при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Системно проаналізувавши зміст зазначених вище норм права, можливо дійти висновку, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка».
У справі, яка переглядається, Черкаська міська рада рішенням від 11 грудня 2025 року № 1574 вирішила надати суду подання щодо доцільності виконання обов`язків опікуна ОСОБА_1 над його пасинком ОСОБА_4 .
Відмовляючи у задоволенні вимог про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_4 , суд першої інстанції вірно зазначив, що всупереч вимог ЦПК України не підтверджено належними та допустимими доказами неможливість його матері ОСОБА_5 виконувати опікунські обов`язки стосовно її сина, тому призначення опікуном ОСОБА_1 є недоцільним.
Також суд першої інстанції вірно вказав, що лише рекомендовано при розгляді подання про призначення опікуна врахувати кандидатуру вітчима недієздатного ОСОБА_4 – ОСОБА_1 . Однак, не обґрунтовано доцільність призначення опікуном саме його, а також не з`ясовано чи склалися між заявником та його пасинком особисті приязні взаємини, з урахуванням родича першої лінії споріднення, тобто матері, яка могли б виконувати обов`язки опікуна. Крім того, у поданні відсутня інформація про неможливість виконання повноважень опікуна матір`ю недієздатного ОСОБА_4 , яка проживає з сином.
Апеляційний суд враховує, що рішення органу опіки та піклування є дорадчим документом і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано та/або не рекомендовано призначити опікуном, адже такому документу може бути надана оцінка в сукупності з іншими доказами у справі судом при вирішенні по суті питання про призначення позивача опікуном/співопікуном (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 листопада 2025 року у справі № 587/3140/23 (провадження № 61-1921св25).
Доводи про неможливість ОСОБА_5 виконувати опікунські обов`язки над недієздатним сином через відрядження за кордон, які пов`язані з роботою та необхідністю заробляти кошти для утримання сім`ї, до складу якої входить і заявник, шлюб з яким укладено 18.01.2024 року, суд оцінює критично, оскільки така неможливість належними та допустимими доказами не підтверджена, більше того, саме мати є законним представником свого сина.
Крім цього, суд вірно звернув увагу на той факт, що ОСОБА_4 є інвалідом дитинства, проте вказуючи на спільне проживання з ним та його матір`ю ОСОБА_5 ще з 2012 року, народження у 2017 році спільної дитини ОСОБА_6 , заявник виявив бажання стати опікуном ОСОБА_4 як його вітчим, лише зараз, під час проведення загальної мобілізації, яка оголошення у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України. Про вказане свідчить зокрема і зміна місця реєстрації ОСОБА_4 , укладення договору дарування квартири між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , працевлаштування останньої як неможливість бути опікуном свого сина у 2024 році перед поданням вказаної заяви до суду.
Апеляційна скарга не містить доводів, які спростовують висновок суду про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 35, 374, 376, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну представника ОСОБА_1 – адвоката Ковтуна Андрія Володимировича, залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18 серпня 2026 року.

Судді:

: