ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9216/26 Справа № 216/8406/25 | | Суддя у 1-й інстанції - СКИБА М. М. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року м. Кривий Ріг 
справа № 216/8406/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Остапенко В.О.
суддів – Акуленка В.В., Бондар Я.М.
сторони:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_3  на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2026 року, яку постановлено суддею Скибою М.М. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складення повного тексту відсутні, 
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фролова Н.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору, в якому просила розірвати спадковий договір від 16 червня 2023 року, укладений між нею та відповідачкою, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., зареєстрований в реєстрі за реєстровим № 1758, та скасувати обтяження у виді заборони на відчуження спірної квартири, накладеним на підставі вищевказаного спадкового договору.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2026 року зупинено провадження у вищевказаній справі до залучення для участі у справі правонаступника позивачки ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, яка постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та постановити нове рішенням, яким клопотання відповідача задовольнити, провадження у цивільній справі закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом цього спору є розірвання спадкового договору, а не договору довічного утримання. За спадковим договором право власності не переходить до набувача за життя відчужувача, а зобов`язання щодо догляду/утримання мають виключно особистісний характер. 
Посилається на те, що зі смертю позивачки ОСОБА_1 її особисті права як відчужувача (вимагати харчування, догляду, ліків для себе) припинилися на підставі ст. 608, 1219 ЦПК України, спадкоємці не можуть успадкувати право вимагати утримання для особи, яка вже померла, тому ці правовідносини не допускають процесуального правонаступництва.
Крім того, зазначає, що відповідно до чинного законодавства, у зв`язку із смертю довірителя, дія довіреності та повноваження адвоката Фролової Н.В. припинилися автоматично, тому остання не мала процесуального статусу та права заявляти клопотання чи брати участь у засіданні від імені померлої особи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Апеляційним судом встановлено, що 16 червня 2023 року позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 , уклали спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В.
06 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору (а.с. 1-15).
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 24 березня 2026 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського МУ МЮ України (а.с. 82).
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, керуючись приписами ст. 55 ЦПК України, дійшов висновку про те, що суд має обов`язок зупинити провадження в справі та вирішити питання про залучення до участі в справі правонаступника померлої позивачки ОСОБА_1 , оскільки позов про розірвання договору довічного утримання пред`явлено останньою за її життя та факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво в спірних правовідносинах.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктами 1, 3 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.
Згідно з ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Встановлено, що предметом розгляду справи є розірвання спадкового договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно зі статтею 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).
Набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття (стаття 1305 ЦК України).
Спадковий договір є особистим за своєю правовою природою та нерозривно пов`язаний із його сторонами - відчужувачем і набувачем. Саме ці особи мають виключне право ініціювати його розірвання в судовому порядку відповідно до статті 1308 ЦК України.
Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача (стаття 1308 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, 16 червня 2023 року позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 , уклали спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В.
Відповідно до умов вказаного договору відчужувач - позивачка ОСОБА_1 передає після своєї смерті у власність набувачу - відповідачці ОСОБА_2 трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відчужувач зобов`язується: утримувати майно в належному стані, не перешкоджати виконанню умов договору.
В той час, набувач зобов`язується: за життя відчужувача утримувати відчужувача матеріально (виконувати такі дії: забезпечувати його харчуванням, одягом, доглядом та необхідною медичною допомогою, прати, доглядати за лежачим тяжкохворим, здійснювати моральну підтримку відчужувача), що за згодою сторін складає 3 500 грн на місяць. Набувач має право залучати третіх осіб для надання оплатної допомоги на догляд відчужувача за рахунок набувача. У разі смерті відчужувача, набувач зобов`язана: організувати поховання відчужувача.
06 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 24 березня 2026 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського МУ МЮ України.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , як відчужувач за спірним спадковим договором, 06 листопада 2025 року звернулася до суду з позовом про розірвання спадкового договору, на підставі чого судом першої інстанції 09 січня 2026 року відкрито провадження у справі (а.с. 19-20), тобто ще за життя останньої.
Спадкоємці відчужувача не мають права самостійно звертатися до суду з позовом про розірвання спадкового договору, оскільки не є його сторонами. Вони можуть лише реалізовувати інші способи захисту своїх прав, зокрема шляхом подання позовів про відшкодування витрат (глава 83 ЦК України).
Однак, у разі, коли відчужувач подав позов про розірвання спадкового договору за життя, але помер до завершення розгляду справи, спірні правовідносини допускають процесуальне правонаступництво. У такому випадку суд зобов`язаний залучити правонаступника (спадкоємця) до участі в справі на підставі статті 55 ЦПК України.
Практика Верховного Суду (постанова від 10 вересня 2025 року справа № 456/3467/21) підтверджує допустимість правонаступництва у справах про розірвання спадкового договору, якщо позов поданий самим відчужувачем.
При цьому у разі смерті відчужувача після подання ним позову про розірвання спадкового договору провадження у справі має бути продовжене із залученням правонаступника, що відповідає сталим підходам Верховного Суду та принципам ефективного правосуддя у справах (постанови від 03 вересня 2021 року (справа № 263/16438/19), від 10 листопада 2021 року (справа № 643/4873/20), від 22 квітня 2024 року (справа № 456/350/22).
У зв`язку з викладеним, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що спірні правовідносини мають особистісний характер та не допускають правонаступництва, оскільки відчужувач за життя подала позов про розірвання спадкового договору і померла до вирішення справи судом, тому суд першої інстанції обґрунтовано застосовував ст. 55 ЦПК України «Процесуальне правонаступництво».
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень у представника померлої ОСОБА_1 – адвоката Фролової Н.В. заявляти клопотання та брати участь у даній справі є необґрунтованими, оскільки, відповідно до ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті довірителя, водночас, закон передбачає виняток, що після смерті довірителя представник може зберігати свої повноваження лише для ведення невідкладних справ або дій, невиконання яких може спричинити збитки, а в даній справі – залучення правонаступників (спадкоємців) померлого.
Крім того, вперше про смерть позивачки ОСОБА_1 суду першої інстанції повідомлено самою відповідачкою, у зв`язку з чим суд, на підставі ст. 251 ЦПК України, був зобов`язаний зупинити провадження у справі.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскарженої ухвали. При зупиненні провадженні у справі, судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 251, 67, 375, 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3  - залишити без задоволення.
Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2026 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 26 серпня 2026 року.

Головуючий

Судді