Справа № 445/712/26 
провадження № 2/445/1164/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М. 
секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку,-
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про реальний поділ будинку.
В обґрунтування заявленого позову представник позивача вказує, що позивачє співвласником частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Це майно вона успадкувала після матері. Її право власності зареєстроване в передбаченому законом порядку. Наводить характеристику вказаного будинку, заявляючи, що такий складається з шести житлових кімнат та кухні. Загальна площа житлового будинку – 164,8 кв.м., житлова площа – 98,1 кв.м. Господарські будівлі: житлова прибудова «а2», веранда «а3», тамбур «а4», погріб «пг», літня кухня, гараж «Б-2», сарай «Г-2», дворові споруди, 1-4. Покликається на те, що частка позивача у праві власності становить – (половина), відповідача відповідно інша – (половина). Заявляє, що фактичне користування будинком врегульоване, відповідає часткам у праві власності, має два окремі входи, однак між ними виникають спори про порядок користування і володіння земельною ділянкою, яка позивачем не приватизована. Вказує, що угоди про поділ земельної ділянки сторони не можуть досягти через неприязні відносини. Також покликається на висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна даного ФОП « ОСОБА_3 », за технічними показниками житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 відповідно до часток, може бути поділено таким чином: 
- Співвласнику 1 (позивачу) виділити такі приміщення будинку: ІІІ підвал – 11,1 м2; 6 житлова – 21,0 м2; 7 житлова – 13,6 м2; 8 житлова – 13,2 м2; 9 житлова – 11,9 м2; 10 коридор – 7 м2; 11 туалет – 2,3 м2; під.літ Б – літня кухня, гараж; під.літ Г-2 – сарай; під.літ п2 – погріб; під літ 2 – огорожа; під літ 3 – ворота з хвірткою.
Загальна площа проектованого новоутвореного будинку складає 80,10 м2 якій можливо присвоїти адресу: АДРЕСА_1 .
- Співвласнику-2 І підвал – 7,80 м2; ІІ підвал – 14,40 м2; ІV тамбур – 6,60 м2; 1-1 кухня – 6,50 м2; 1-2 санвузол – 3,20 м2; 1-3 коридор – 7,80 м2; 1-4 житлова – 15,50 м2; 1-5 житлова – 22,90 м2. 
Загальна площа проектованого новоутвореного будинку складає 84,70 м2 та можливо залишити адресу: АДРЕСА_1 .
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представником подана заява до суду в якій просить проводити розгляд у відсутності позивача. Позов підтримує на підставі викладених в позовній заяві обставин та поданих доказів.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову визнала.
За правилами ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини третьої ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію відповідача по суті заявлених позивачем позовних вимог, суд знаходить, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтверджені доказами, зібраними по справі, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.
У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316,317,319 Цивільного кодексу України, за якими право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.
Проте володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому.
Частки визначаються відповідними процентами чи у дробовому вираженні.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно з ч.3 ст.370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Ч.3 ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Згідно зі ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.
Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них управі власності є спільною частковою власністю.
Згідно з частинами першою-третьою ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 1,3 ст. 364 ЦК України).
Отже, кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своє частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність.
При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється.
Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ може бути проведений зі зміною часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року в справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Зазначені правові висновки викладені зокрема у Постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц, від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц.
Аналізуючи докази, суд прийшов до таких висновків:
ОСОБА_1 , є співвласником частки житлового будинку АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 130 від 18.03.2024.
Її частка складається з шести житлових кімнат та кухні. Загальна площа її частки в житлового будинку – 164,8 кв.м., житлова площа – 98,1 кв.м. 
В частку позивача входять господарські будівлі: житлова прибудова «а2», веранда «а3», тамбур «а4», погріб «пг», літня кухня, гараж «Б-2», сарай «Г-2», дворові споруди, 1-4.
Власником іншої частини цього ж житлового будинку є відповідачка ОСОБА_2 .
В частку Відповідачки входять: І підвал – 7,80 м2; ІІ підвал – 14,40 м2; ІV тамбур – 6,60 м2; 1-1 кухня – 6,50 м2; 1-2 санвузол – 3,20 м2; 1-3 коридор – 7,80 м2; 1-4 житлова – 15,50 м2; 1-5 житлова – 22,90 м2. 
Відповідно частка позивача та відповідача у праві власності становить по . 
Фактичне користування будинком врегульоване, відповідає часткам у праві власності, має два окремі входи.
Сторони не можуть поділити земельну ділянку, з тих підстав в них виникають суперечки, адже відсутній поділ житлового будинку.
Оцінюючи висновок ФОП « ОСОБА_3 », щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, будинку АДРЕСА_1 відповідно до часток, спеціаліст прийшов до висновку про можливість такого поділу таким чином:
Співвласнику 1 (позивачу) виділити такі приміщення будинку: ІІІ підвал – 11,1 м2; 6 житлова – 21,0 м2; 7 житлова – 13,6 м2; 8 житлова – 13,2 м2; 9 житлова – 11,9 м2; 10 коридор – 7 м2; 11 туалет – 2,3 м2; під.літ Б – літня кухня, гараж; під.літ Г-2 – сарай; під.літ п2 – погріб; під літ 2 – огорожа; під літ 3 – ворота з хвірткою.
Загальна площа проектованого новоутвореного будинку складає 80,10 м2 якій можливо присвоїти адресу: АДРЕСА_1 .
Співласнику-2 І підвал – 7,80 м2; ІІ підвал – 14,40 м2; ІV тамбур – 6,60 м2; 1-1 кухня – 6,50 м2; 1-2 санвузол – 3,20 м2; 1-3 коридор – 7,80 м2; 1-4 житлова – 15,50 м2; 1-5 житлова – 22,90 м2. 
Загальна площа проектованого новоутвореного будинку складає 84,70 м2 та можливо залишити адресу: АДРЕСА_1 .
Оцінюючи висновок спеціаліста щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, де спеціаліст зазначає про можливість поділу та утворення двох об`єктів, через призму статті 110 ЦПК України, суд приймає єдиний технічно можливий і доцільний варіант поділу запропонований спеціалістом. Тим більше, що сторона позивача такий варіант поділу житлового будинку теж запропонувала в позові і сторона відповідача на такий погодилася. Спір виник фактично із-за земельної ділянки.
Що стусується розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 та п.1 ч. 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
За таких умов, у зв`язку з визнанням позову відповідачем, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого судового збору, та повернути позивачу з державного бюджету решту 50% сплаченого нею судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,89,259,263,265,268, ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку - задовольнити.
Здійснити поділ житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом:
- Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в натурі в приватну власність, в окреме будинковолодіння - як самостійний об`єкт нерухомого майна, частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ІІІ підвал – 11,1 м2; 6 житлова – 21,0 м2; 7 житлова – 13,6 м2; 8 житлова – 13,2 м2; 9 житлова – 11,9 м2; 10 коридор – 7 м2; 11 туалет – 2,3 м2; літня кухня, гараж під.літ Б; сарай - під.літ Г-2; погріб - під.літ п2; огорожа - під літ 2; ворота з хвірткою під літ 3. 
- Виділити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приватну власність, в окреме будинковолодіння - як самостійний об`єкт нерухомого майна, частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: І підвал – 7,80 м2; ІІ підвал – 14,40 м2; ІV тамбур – 6,60 м2; 1-1 кухня – 6,50 м2; 1-2 санвузол – 3,20 м2; 1-3 коридор – 7,80 м2; 1-4 житлова – 15,50 м2; 1-5 житлова – 22,90 м2. 
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 50% сплаченого нею судового збору, що становить 5514,50 грн.
Повернути  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору, що становить 5514,50 грн., згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 35 від 15.05.2026 та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 75 від 19.03.2026.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 13.07.2026. 

  Суддя 	  В. М. Сивак