ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
 
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
 
вул. Івана Ступака, 25, м. Фастів, Київська область, 08500, тел. (04565) 6-17-89, 
e-mail: inbox@fs.ko.court.gov.ua, web: https://fs.ko.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 26539699

2/381/2848/26
381/3419/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
в складі
головуючого судді: Осаулової Н.А.,
за участю секретаря: Слюсар Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и в:
У червня 2026 року Акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень» (далі – позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області за допомогою системи «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит №PL-25774 від 01.09.2021 року у розмірі 66 953,01 грн., а також витрати зі сплати судового збору 3 328,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2021 між АТ «Банк інвестицій та заощаджень» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №PL-25774, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок позичальника, а позичальник отримав суму кредиту в розмірі 42 600,00 гривень на споживчі потреби. Сторони визначили строк кредиту з 01.09.2021 року до 30.11.2026 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 15% річних та нараховується починаючи з дня надання кредиту (списання з позичкового рахунку) до повного погашення заборгованості за цим договором. Сторони передбачили, що щомісячна комісія (комісійна винагорода за обслуговування Кредиту) становить 1,7% в місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. кредитного договору (що становить 724,20 грн.). Між тим, відповідач порушила умови договору кредиту, не повертала отриманий кредит своєчасно, не сплачувала кошти (відсотки) за користування ним. В зв`язку із порушенням умов договору, відповідач станом на 06.05.2026 року має заборгованість у розмірі 66 953,01 грн., з яких: 35 310,39 грн. - тіло кредиту, 12 813,42 грн. - заборгованість за відсотками з 01.02.2022 року по 24.04.2026 року, 18 829,20 грн. – заборгованість за комісією з 01.02.2022 року по 31.03.2026 року. 
Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у матеріалах справи наявна заява, у якій просить провести розгляд справи за його відсутності, зазначає, що підтримує позов та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила при винесенні рішення врахувати проведені нею виплати на погашення боргу.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2026 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 17.08.2026 року у позивача було витребувано докази, які надійшли на адресу суду 08.09.2026 року.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 01.09.2021 року між Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №PL-25774.
Згідно умов договору, сума кредиту 42 600,00 гривень; тип кредиту кредит; цільове призначення (мета отримання) кредиту споживчі потреби (п.п.1.1-1.4).
У п.1.5 кредитного договору сторони погодили, що кредит надається шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок, що відкритий позичальнику в банку.
Строк кредиту: з 01.09.2021 року по 30.11.2026 року (п.1.6 кредитного договору).
Відповідно до п.1.7 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом 15% річних, що нараховуються починаючи з дня надання кредиту (списання з позичкового рахунку) до повного погашення заборгованості за цим договором.
Тип процентної ставки фіксована (п.1.8 договору).
Згідно п.1.10 договору, щомісячна комісія становить 1,7% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 договору.
Відповідно до п.1.13 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 50,54% річних. Максимальна реальна річна процентна ставка, враховуючи неможливість визначити модель поведінки позичальника по використанню та поверненню коштів за договором про споживчий кредит.
Згідно п. 2.1. кредитного договору, сторони передбачили, що цей договір складається із Заяви про надання споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною цього договору, Умов надання споживчих кредитів, додатків до цього договору, а також додаткових договорів до цього договору. Договір є невід`ємною частиною договору комплексного банківського обслуговування, укладеного між банком та позичальником на умовах Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк інвестицій та заощаджень», що розміщені на офіційному веб-сайті Банку.
Фактичне надання кредиту підтверджується випискою по особовому рахунку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Проте, враховуючи, що взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує належним чином, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих на них відсотків.
У зв`язку з невиконання умов договору, позивачем направлено на адресу відповідача Вимогу про виконання зобов`язань від 18.03.2026 року №05-2/02/2330, у якій просив погасити заборгованість у загальному розмірі 68 537,44 грн.
Разом з тим, на виконання ухвали суду позивачем надано розрахунок заборгованості за наданим кредитом, з якого вбачається, що станом на 07.09.2026 року заборгованість за Договором про споживчий кредит №PL-25774 від 01.09.2021 року з урахуванням здійснених ОСОБА_1 платежів складає 62 953,01 грн., з яких: 31 310,39 грн. - тіло кредиту, 12 813,42 грн. - заборгованість за відсотками за період з 01.02.2022 року по 24.04.2026 року, 18 829,20 грн. – заборгованість за комісією з 01.02.2022 року по 31.03.2026 року. 
Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд погоджується з розміром боргу в частині неповернутих тіла кредиту та відсотків за його користування, адже це відповідає умовам договору.
Що стосується нарахування щомісячної комісії, варто вказати, що позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) зазначила, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У кредитному договорі, який укладений між сторонами, не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», чинними на момент укладення договору.
Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення кредитного договору, а також те, що договором безпосередньо передбачена комісія за послуги, які згідно чинного на момент укладення правочину законодавства України мають надаватись безкоштовно, тому положення пункту 1.10 вказаного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 12 червня 2024 року у справі № 295/11290/21 (провадження № 61-8534св23).
Згідно зі статтею 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
У зв`язку з викладеним, відсутні підстави стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованість по комісії у розмірі 18 829,20 грн.
Тому, у зв`язку із порушенням умов договору, відповідач станом на 07.09.2026 року має заборгованість та повинна сплатити грошові кошти у розмірі 44 123,81 грн., з яких: 31 310,39 грн. - тіло кредиту, 12 813,42 грн. - заборгованість за відсотками за період з 01.02.2022 року по 24.04.2026 року.
Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов АТ «Банк інвестицій та заощаджень» підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову на 71,88%, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 392,17 грн.
Керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81, 141, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд, –
у х в а л и в : 
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» заборгованість за Договором про споживчий кредит №PL-25774 від 01.09.2021 року у сумі 44 123,81 грн., з яких: 31 310,39 грн. - тіло кредиту, 12 813,42 грн. - заборгованість за відсотками за період з 01.02.2022 року по 24.04.2026 року. 
У задоволенні іншої частини вимог позову, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 392,17 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:
Акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень», код ЄДРПОУ 33695095, адреса: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д;
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.А. Осаулова

Рішення суду виготовлено 14.09.2026 року