печерський районний суд міста києва
Справа № 757/29071/26-п 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гречана С.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Учасники судового провадження: захисник Котенко Ю.Ю.
В С Т А Н О В И В :
06 травня 2026 року о 21 год. 45 хв. у м. Києві по бульвару Миколи Міхновського, 42 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху та тремтінням пальців рук.
За згодою водія огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, заводський номер ARHK-0572. Згідно з результатом тестування №3935 від 06.05.2026 о 22 год. 03 хв. встановлено позитивний результат - 0,95 ‰.
Із результатом огляду ОСОБА_1 не погодився, про що зазначив у роздруківці результатів тестування.
У зв`язку із незгодою водія з результатами огляду працівниками поліції відповідно до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, ОСОБА_1 було направлено для проходження медичного огляду до закладу охорони здоров`я.
Однак ОСОБА_1 , будучи повідомленим про порядок проведення такого огляду, відмовився пройти його у встановленому законом порядку в присутності працівників поліції, наполягаючи на самостійному проходженні огляду без їх участі.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
З огляду на належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та участь її захисника, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
У судовому засіданні представник ОСОБА_1., захисник Котенко Ю.Ю. проти притягнення особи до адміністративної відповідальності заперечувала, підтримали подані письмові пояснення та просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
У своїх поясненнях сторона захисту зазначила, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, добровільно пройшов його на місці зупинки транспортного засобу, однак не погодився з отриманим результатом та висловив бажання пройти повторний огляд у закладі охорони здоров`я. На думку сторони захисту, працівники поліції не надали можливості пройти такий огляд у порядку, який бажав водій, а тому відсутні підстави вважати його дії відмовою від проходження огляду у розумінні ст.130 КУпАП. 
Дослідивши матеріали справи, пояснення захисника Котенко Ю.Ю., переглянувши відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції, суд приходить до наступних висновків.
У рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє або керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобіля потенційно може завдати серйозної шкоди. Особи, які реалізували своє право володіти автомобілем та керувати ним, погодилися нести певну відповідальність і виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 , реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, зобов`язаний був виконувати встановлені законодавством обов`язки водія, зокрема пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису, а також іншими документами.
При вирішенні питання щодо доведеності вини особи суд виходить із положень ст. 62 Конституції України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейським судом з прав людини неодноразово зазначалося, що вина особи має бути доведена поза розумним сумнівом, а такий висновок може ґрунтуватися на сукупності достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою доказів.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстави та порядок проведення такого огляду визначені ст. 266 КУпАП та Інструкцією, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду підлягають водії, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння.
Пунктом 3 розділу І Інструкції визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода та інші характерні ознаки.
Як убачається із матеріалів справи, саме такі ознаки були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та тремтіння пальців рук, що стало законною підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення такого огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості їх застосування огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів.
Згідно з п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.
Отже, незгода водія з результатом огляду на місці зупинки не означає завершення процедури огляду. У такому випадку водій зобов`язаний пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я.
Як убачається з роздруківки спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», 06 травня 2026 року о 22 год. 03 хв. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Результат тестування становив 0,95 ‰, що перевищує допустимий показник 0,2 ‰.
У роздруківці результату тестування ОСОБА_1 власноруч зазначив, що не погоджується з отриманим результатом.
В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів зазначено про виявлення у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи та тремтіння пальців рук, використання приладу «Alcotest 6820» №ARHK-0572 та отримання позитивного результату - 0,95 ‰.
У зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з результатом огляду поліцейським було складено направлення до КНП «Київська міська клінічна лікарня №10» для проведення огляду у закладі охорони здоров`я.
Суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, оскільки бажав пройти його самостійно.
Із положень ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735 вбачається, що медичний огляд після незгоди водія з результатами тестування на місці проводиться у встановленому законом порядку, який передбачає доставлення водія до визначеного закладу охорони здоров`я працівниками поліції та проведення огляду саме у їх присутності.
Чинним законодавством не передбачено можливості проходження такого огляду за власною ініціативою водія, самостійно та без участі працівників поліції, оскільки за таких умов неможливо забезпечити безперервність процедури огляду та належність отриманих результатів.
Отже, саме відмова особи пройти огляд у порядку, визначеному законом, незалежно від мотивів такої відмови, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд також враховує, що бажання особи пройти огляд самостійно не звільняє її від обов`язку виконати законну вимогу поліцейського та пройти огляд у спосіб, встановлений законодавством.
Під час судового розгляду судом досліджено відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції №472984, №475446 та №474371, долучені до матеріалів справи.
Із зазначених відеозаписів встановлено наступне.
На 02 хв. 32 сек. працівники поліції повідомили ОСОБА_1 законну причину зупинки транспортного засобу - порушення Правил дорожнього руху, після чого під час спілкування виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння.
На 02 хв. 58 сек. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820».
На 03 хв. 43 сек. працівником поліції було роз`яснено порядок проведення огляду, принцип роботи спеціального технічного засобу та порядок проходження тестування.
На 04 хв. 07 сек. у присутності ОСОБА_1 працівник поліції відкрив індивідуально запакований мундштук, приєднав його до приладу та підготував спеціальний технічний засіб до проведення огляду.
Зазначені обставини свідчать про дотримання працівниками поліції вимог Інструкції щодо порядку використання спеціального технічного засобу.
На 06 хв. 34 сек. після завершення тестування прилад «Drager Alcotest 6820» показав результат 0,95 ‰, який перевищує допустиму норму. Після оголошення результату ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про свою незгоду із результатом проведеного огляду.
На 07 хв. 09 сек. працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції він має право пройти огляд у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, однак такий огляд проводиться у супроводі працівників поліції.
Після цього ОСОБА_1 повідомив, що бажає отримати направлення та пройти огляд самостійно, без участі працівників поліції.
Працівники поліції неодноразово роз`яснили йому, що чинним законодавством такий порядок не передбачений, огляд проводиться виключно у встановленому законом порядку та у присутності поліцейських, а відмова від проходження такого огляду тягне адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Незважаючи на неодноразові роз`яснення працівників поліції щодо порядку проходження медичного огляду та правових наслідків відмови від нього, на 18 хв. 30 сек. відеозапису ОСОБА_1 остаточно повідомив, що відмовляється проходити огляд у закладі охорони здоров`я у присутності працівників поліції.
Після цього працівники поліції ще декілька разів роз`яснили ОСОБА_1 наслідки такої відмови, однак останній своєї позиції не змінив.
Досліджені судом відеозаписи є послідовними, безперервними, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду, направленням на медичний огляд, роздруківкою результатів тестування газоаналізатора «Drager Alcotest 6820».
Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (постанова КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.2018).
Суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а лише бажав пройти його самостійно.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП та положень Інструкції №1452/735, у разі незгоди водія з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться у визначеному закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку, який передбачає участь працівників поліції.
Закон не передбачає права водія самостійно визначати порядок проходження такого огляду чи проходити його без участі працівників поліції.
Отже, відмова особи пройти огляд саме у порядку, встановленому законом, незалежно від мотивів такої відмови, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 у подальшому самостійно звернувся до закладу охорони здоров`я та отримав медичний висновок, суд відхиляє як безпідставні.
Склад зазначеного адміністративного правопорушення є формальним. Для притягнення особи до відповідальності за відмову від проходження огляду достатньо встановлення факту керування транспортним засобом, наявності у поліцейського законних підстав для проведення огляду, дотримання встановленого порядку пропозиції пройти огляд та безпосередньої відмови водія від його проходження.
При цьому суд враховує, що предметом доказування у цій справі є не лише фактичне перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а насамперед факт його відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я після незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки.
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення об`єктивно підтверджуються фактичними даними, що містяться у:
-протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №659053 від 06 травня 2026 року;
-акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
-роздруківці результату тестування за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» №ARHK-0572, тест №3935, результат - 0,95 ‰;
-направленні ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я;
відеозаписах із нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції № 472984, 475446, 474371;
-постанові серії ЕНА №7150635 від 06 травня 2026 року.
Досліджені судом докази є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.
Самостійне звернення особи до медичного закладу після відмови пройти огляд у порядку, визначеному ст. 266 КУпАП, не замінює встановленої законом процедури та не спростовує факту відмови від проходження огляду на законну вимогу працівника поліції.
Судом не встановлено будь-яких істотних порушень вимог ст. 266 КУпАП чи Інструкції №1452/735 під час оформлення працівниками поліції матеріалів справи або проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних та взаємопов`язаних між собою доказів, які у своїй сукупності доводять його винуватість поза розумним сумнівом.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд відповідно до положень ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини, а також відсутність у матеріалах справи відомостей про обставини, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.
З огляду на викладене суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 251, 252, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці.
Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Світлана ГРЕЧАНА