1-кп/130/254/2026 
130/2237/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2026 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026020130000213 від 06 червня 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, з професійною технічною освітою, не працюючого, інваліда війни, не військовозобов`язаного (звільненого з лав Збройних силу України за станом здоров`я), не судимого згідно ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, 
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , діючи умисно., посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вогнепальної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, яким передбачено зберігання вогнепальної зброї, не маючи відповідного дозволу, наявність якого передбачена розділу II п. 9 положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, яка визначає умови та порядок видачі та анулювання дозволів на придбання, облік, носіння, перевезення і використання зброї та інших предметів, щодо яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи, правил поводження з ними та їх застосування, з метою вчинення кримінального правопорушення, приблизно в травні 2026 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням- не встановлено, перебуваючи на території свого дачного домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , біля паркану знайшов бойові припаси, а саме: двадцять патронів калібру 5,45 х 39 мм. Надалі, ОСОБА_3 , приблизно в травні 2026 року, достовірно знаючи про належність зазначених предметів до бойових припасів та не маючи законних підстав для поводження з ними, розуміючи його потенційно небезпечний характер, привіз та зберігав їх за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , тобто незаконно придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
В подальшому, 06.06.2026 в період часу з 02:46 год по 03:17 год проведено обшук за невідкладних обставин, за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні кухні, на столі в пластмасовому контейнері, виявлено двадцять патронів калібру 5,45 х 39 мм та вилучено до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області в якості речового доказу.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-26/11678-БЛ від 10.06.2026 20 (двадцять) патронів являються бойовими припасами до стрілецької нарізної вогнепальної зброї - бойовими проміжними патронами калібру 5,45x39 мм, зразку 1974 року, призначеними для стрільби з автоматів та кулеметів конструкції Калашникова («АК-74, РПК-74»). Патрони придатні для стрільби та мають достатньо вражаючу здатність.
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, який передбачений ч.1 ст.263 КК України і викладений в обвинувальному акті від 24.06.2026 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин викладених вище, а саме в травні 2026 року ОСОБА_3 перебуваючи в АДРЕСА_2 , а саме на своїй дачі, при скошуванні трави знайшов упаковку із набоями калібру 5,45 х 39 мм., які переніс до приміщення дачі, а в подальшому перевіз до місця проживання у м.Жмеринку до квартири АДРЕСА_3 з метою аби передати до правоохоронних органів, однак з часом про набої забув.
Так 06.06.2026 в період часу з 02:46 год. по 03:17 год. поліцейськими Жмеринського РВП було проведено обшук за адресою проживання обвинуваченого ОСОБА_3 , в АДРЕСА_1 , та ході якого в одній із кімнат, було виявлено вищевказані двадцять набоїв, котрі в подальшому працівники поліції вилучили. 
Обвинувачений ОСОБА_3 виявляє жаль з приводу вчиненного правопорушення, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинене кримінальне правопорушення і в подальшому не вчинятиме кримінальних злочинів. 
Прокурор вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.1 ст.263 КК України і викладений в обвинувальному акті від 24.06.2026 року, та беручи до уваги думки прокурора, показання обвинуваченого ОСОБА_3 за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Так, оцінюючи всі досліджені у судовому засіданні надані прокурором відомості, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, керуючись законом, з точки зору взаємозв`язку й достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, «поза розумним сумнівом» дійшов висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України. 
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який є тяжким злочином, особу обвинувачену.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 під час судовому розгляду кримінального провадження, щиро покаявся у вчиненому правопорушенні, на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, не судимий згідно ст.89 КК України, не працює оскільки являється інвалідом третьої групи, де захворювання пов`язане з проходженням військової служби, має статус учасника бойових дій, ним було внесено донам на Збройні сили України і розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та з урахуванням особи ОСОБА_3 , загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою – встановленням йому іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Речові докази, а саме: 15 (п`ятнадцять) патронів 5 (п`ять) гільз, що зберігаються у кімнаті речових доказів Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області знищити, а також DVD-R диск білого кольору, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальних витрат на залучення експертів у загальній сумі 1925 (одну тисячу дев`ятсот двадцять п`ят) гривень 44 коп. 
Згідно зі ст.ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1