Справа № 523/10323/26
Провадження №2-а/523/133/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2026 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Сувертак І.В.
за участю секретаря Мельніченко Г. О.
розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
Встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R521934 від 07.05.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 17000,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення — закрити.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 травня 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову № R521934 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно громадянина ОСОБА_1 .
Вказаною постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. 
Позивач вважає вказану постанову протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Проте, позивач наголосив, що жодної повістки від відповідача у встановленому законом порядку він не отримував, про час та місце явки сповіщений не був, а відтак у його діях відсутній умисел та сам склад адміністративного правопорушення.
В оскаржуваній постанові зазначено, що вона винесена за наявності поданої позивачем заяви через електронний кабінет застосунка «Резерв+» від 05.05.2026 року, у якій зазначається, що особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення до відповідальності за її відсутності.
Позивач підтверджує факт направлення заяви про розгляд справи за його відсутності через електронні сервіси з метою реалізації свого права на участь у процесі у спрощеному порядку. Однак, подання такої заяви не звільняє відповідача від обов`язку довести наявність самого факту правопорушення (вручення повістки) та дотриматися матеріального закону. Подання заяви про розгляд справи за відсутності особи не є беззаперечним та автоматичним доказом вини особи у вчиненні правопорушення, якщо самого факту належного виклику (вручення повістки) не відбулося.
Враховуючи зазначене, позивач просив його адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позовну заяву задовольнити з обґрунтувань, що викладені в позові. (а.с. 27,28).
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не прибув, свою правову позицію висловив в відзиві на позовну заяву. (а.с. 13-25).
Вивчивши матеріали справи, суд вирішив адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..
Згідно частини 5 ст. 5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Пунктом 1 ч.1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
У відповідності до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно інформації із Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з 15.08.2012 року перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний другої категорії, загального військового обліку солдатів та сержантів запасу за військовою спеціальністю «ВОС 999097 А». Підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Порушник правил військового обліку. Розшук з 07.05.2026р.
Військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги ч. З ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 року, п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 28.04.2026 о 09: 00 годині в строк та місце, зазначені у повістці №7177015, для уточнення даних, та належним чином не повідомив про причини неявки, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Повістка була вручена мобільною групою оповіщення.
Начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся до відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, для адміністративного затримання та доставлення органами (підрозділами) поліції до зазначених центрів та органів ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова від 07.05.2026 № 125211934, винесена тому що ОСОБА_1 05.05.2026 о 21:54:23 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому він перебуває на обліку, із заявою, в якій повідомив, що ним допущено порушення законодавства про оборону мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме : не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим порушив вимоги зазначеного законодавства. Факт вчинення ним адміністративного правопорушення визнає та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Зазначена заява була подана ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, особисто через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Дата та час накладення кваліфікованого електронного підпису: 21:54:23 05.05.2026. Номер заяви №829С79ЕВВ-4А46-И 11-88ЕА- 0050569О792С.
Керівник РТЦК винес постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. На ОСОБА_1 накладено адміністративний штраф у сумі 17000 грн., пільговий розмір штрафу 8500 грн., який потрібно сплатити до 16.06.2026.
ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 28.04.2026 о 09: 00 годині в строк та місце, зазначені у повістці №7177015, для уточнення даних, та належним чином не повідомив про причини неявки, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Повістка була вручена мобільною групою оповіщення.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно із частинами 1, 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;
- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;
- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;
- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;
- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до статей 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, 25.02.2022 Президентом України видано Указ «Про загальну мобілізацію» №69/2022, строки якого неодноразового продовжувалась та який наразі діє.
Саме з періоду оголошення Президентом України рішення про мобілізацію законодавець пов`язує настання особливого періоду під час якого громадянами України зобов`язуються виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначено Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
В умовах збройної агресії російської федерації проти України, коли під загрозу поставлено життя, здоров`я, безпеку інших громадян і саме існування держави, є нагальна потреба в належному комплектуванні Збройних Сил України для відсічі агресії і високі ризики недобросовісної поведінки осіб, що підлягають призову, спрямованої на ухилення від виконання конституційного обов`язку захисту Вітчизни.
Відповідно статті 279-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) розгляд справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.
Таким чином, через доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскаржену позивачем постанову суд вважає обґрунтованою та законною, тому і не знаходить підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись статтями 5-7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-247, 250, 256, 262, 286, 293, 295 КАС України,
ВИРІШИВ: 
Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – залишити без задоволення.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя