16.07.2026  Справа № 363/2190/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді         Олійник С.В.,
за участі секретаря        Захарової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в приміщенні Вишгородського районного суду Київської області в м. Вишгород за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

06 квітня 2026 року представник ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останньої на їх користь суму заборгованість за договором позики №53/312111888 від 20.07.2020 року у розмірі 58 100 грн та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 20.07.2020 року між ТОВ «СВЕА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики №53/312111888, відповідно до якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» видало відповідачу кредит у розмірі 7 000 грн. 28.12.2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» і ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (яке змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладено договір факторингу №01.02-91/23, відповідно до умов якого ТОВ «Партнер Фінанс» відступило, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прийняло право вимоги до боржників, в тому числі, за договором №53/312111888 від 20.07.2020 року. Боржник свої зобов`язання за договором позики №53/312111888 належним чином не виконала, внаслідок чого станом на дату подання позову утворилась заборгованість в розмірі 58 100 грн, що складається з: заборгованості за основним боргом – 7 000 грн; заборгованості за платою – 1 960 грн, заборгованості за пенею – 49 140 грн.
Процесуальні дії та рішення у справі.
25 травня 2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.
04 березня 2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшли клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та про слухання справи у порядку загального позовного провадження.
08 червня 2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов підлягає лише частковому задоволенню. У матеріалах справи, що надані позивачем, у витягу із реєстру відступлення права вимоги, прочитати ім`я відповідача не видається можливим. У матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи, що ТОВ « РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» - є правонаступником із усіма правами та обов`язками, компанії, яка носить нову назву, а саме: ТОВ «СВЕА ФІНАНС». У матеріалах справи відсутні належні розрахунки із формулами та обґрунтуваннями, натомість просто викладено цифри, які нічим не обґрунтовані. У позовній заяві вказано, що заборгованість за основним кредитом складає – 7 000 тисяч гривень, заборгованість по платі за користування кредитом-1 960 гривень, заборгованість за пенею -49 140 гривень, шо разом склало 58 100 тисяч грн. Кредит взято у липні 2020 року Під час воєнного стану в Україні діють законодавчі обмеження на нарахування пені, штрафів та інших фінансових санкцій у різних сферах, проте вони не скасовують основний бoрг. Банкам, мікро фінансовим організаціям (MФО) та іншим кредитодавцям заборонено нараховувати споживачу неустойку (штрафи, пеню) за прострочення платежів. Це правило діє на весь час дії воєнного стану та протягом 30 днів після його завершення. Як вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-4, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Таким чином вимога позивача, щодо сплати пені у розмірі 49 000 грн - є безпідставною та протирічить нормам чинного Законодавства України під час війни. Разом із тим, відповідач не проти сплатити борг у сумі 7 000 грн та коштів за користування кредитом у розмірі 1 960 грн, про що було неодноразово наголошено представникам ТОВ «СВЕА- ФІНАНС» у телефонних переговорах та письмово (відповідні документи знаходяться у матеріалах справи). Спираючись на вищевикладене та керуючись статями: 525, 526, 1054 ЦК України, просять позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 кошти за кредитним договором у розмірі 7 000 грн, кошти за користування кредитом у сумі 1 960 грн. Кошти судового збору просять з відповідача не стягувати, оскільки, позивач свідомо не захотів вирішувати питання закриття боргу у досудовому порядку, та не маючи на те підстав подав до суду, вирішивши не застосовувати заходи досудового врегулювання, передбачені статтею 175 ( 3)ЦПК України, про що прямо зазначено у позовній заяві.
Позиції учасників справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини справи.
20 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №53/312111888. Відповідно до Розділу 1 Договору, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти (надалі позика або сума позики) у розмірі, встановленому цим Договором, а позичальник зобов`язується повернути суму позики позикодавцю та сплатити плату за Договором у порядку та строки, передбачені цим Договором. Сума позики за Договором становить 7 000,00 грн. Згідно з п. 2.1 договору пoзичaльник пoвинeн cплaтити пoзикoдавцю платy зa дoгoвopoм y poзмipi 1 960 грн, яка визнaчaється з poзpaxyнку (за фiксовaнoю нeзмiннoю cтaвкoю) 2% вiд сyми пoзики зa кoжeн день коpистyвaння в мeжаx стpoкy пepедбaчeнoгo п. 3.5. Дoгoвopу. Згідно з п.п. 3.1-3.5 договору пoзикoдавeць нaдaє позику шляхoм пepeдання гoтiвкoвиx кoштiв позичальнику. Пiдписaнням цьoго договор позичальник підтверджує, що отримав вiд пoзикодaвця сyмy пoзики y пoвнoмy o6cязi y дaтy пiдпиcaння цьогo дoгoвopy. Пoзичальник повертає суму пoзики шляxoм внеceння готiвкoвиx кoштiв y кaсу позикoдавця абo нa 6aнкiвський paxyнoк позикoдавця. Днeм пoвepнeння пoзики (її частини) ввaжaється день внeceння сyми пoзики (її частини) в касy пoзикoдaвця a6o нa банківський pахyнoк позикодавця. Гpaфiк плaтeжiв: пoзичальник зoбoв`язaний повернути суму пoзики y повному oбсязi тa сплaтити платy зa дoгoвopом y стpoк пo 02.08.2020 року. За порушення позичальником строків погашення грошових зобов`язань за цим договором, позикодавець має право вимагати від позичальника сплатити позикодавцю пеню.
28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» і ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено Договір факторингу №01.02 - 91/23, відповідно до якого ТОВ «Партнер Фінанс» відступило на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №53/312111888. 
Відповідно до Реєстру боржників № 4 до договору факторингу, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 58 100 грн, з яких: заборгованість за основним боргом – 7 000 грн; заборгованість за платою – 1 960 грн, заборгованість за пенею – 49 140 грн.
З розрахунку заборгованості за договором позики №53/312111888 від 20.07.2020 року вбачається, що у відповідача станом на 28.12.2023 наявна заборгованість у розмірі 58 100 грн, що складається з: заборгованості за основним боргом – 7 000 грн; заборгованості за платою – 1 960 грн, заборгованості за пенею – 49 140 грн.
Застосовані норми права.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України - правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
У п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором кредиту або позики позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки, штрафу чи пені за такий період прострочення.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово був продовжений та триває на теперішній час.
Мотиви і висновки суду.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що кредитний договір є двосторонньою та відплатною угодою, за якою кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти у визначеному розмірі, а позичальник зобов`язується повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування ними. Укладені між первісним кредитором та відповідачем договори містять істотні умови, зокрема щодо суми кредиту, строку користування, процентної ставки, порядку повернення коштів, а також ідентифікаційні дані відповідача. Факт отримання відповідачем кредитних коштів не заперечується відповідачем у своєму відзиві.
Судом також встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кошти у позику, а в подальшому право вимоги за відповідним договорами було відступлено позивачу на підставі договору факторингу. Надані позивачем докази, зокрема договір факторингу та витяг з реєстрів боржників, підтверджують перехід до позивача прав кредитора у межах заявлених вимог, що відповідає положенням ст. 512, 514 ЦК України.
Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, кредитні кошти у визначені договором строки не повернув, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 
Разом з тим, 17.03.2022 року набрав чинності Закон України від 15.03.2022 року за №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, наведені положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України стосуються правовідносин, що виникли з договору позики та/або кредитного договору, за умовами яких позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновідомо, що Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався й діє до теперішнього часу.
Враховуючи викладене, суд погоджується із твердженнями представника відповідача, викладеними у відзиві, що стягнення з відповідача заборгованості по пені за договором позики задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 8 960 грн, з яких: 7 000 грн – заборгованість по тілу кредиту, 1 960 грн – заборгованість за платою.
Щодо судових витрат.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати у разі часткового задоволення позову розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією №1247 від 31.03.2026 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Із 58 100 грн позовних вимог, з яких судом задоволено 8 960 грн, що становить 15,42%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 410 грн 54 коп. (2 662,40 х 15,42%), а інша частина судових витрат покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 272-273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором позики в розмірі 8 960 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 410 грн 54 коп. 
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Олійник С.В.